Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 26.07.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», та фізична особа - громадянин України яким є - [PERSON], уклали кредитний договір № 700007932. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 18454,82 дол. США. Відповідно до листа № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Отже ЗАТ «Альфа-Банк» мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті. Відповідно до умов договору, позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику [PERSON], кредит у сумі 18454,82 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника. У порушення умов договору, позичальник, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 07.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 12587,59 дол. США, що за курсом НБУ на 07.04.2014 року складає - 146 029,92 грн., за відсотками - 5118,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 59379,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка. На 07.04.2014 року розмір неустойки становить - пеня - 170729,32 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1980648,26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. Таким чином, розмір неустойки становить: пеня - 64308,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 746048,54 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 26.07.2008 року позивач та фізична особа - громадянка України [PERSON], уклали договір поруки № 700007932-П. Відповідно до умов договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобовязання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Просять суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість 951457,77 грн., а саме: за кредитом 146029,92 грн., по відсотках 59379, 31 грн., пеня 746048,54 грн. Стягнути з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 грн. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», третя особа:\~[PERSON] про визнання поруки припиненою, посилаючись на те, що 26.07.2008 року її колишнім чоловіком - [PERSON] було підписано з представником ЗАТ «Альфа-Банк» №700007932 договір споживчого кредитування на придбання легкового автомобіля марки Chery Т11 Tiggo, який коштував в салоні ТОВ «Сі Ей АВТОMOTIB» 82828 грн. В той же день 26.07.2008 року вона також підписала один кредитний документ, як згодом дізналася, це був договір поруки № 700007932-П, за яким вона зобовязувалася виступати поручителем (солідарним боржником) за кредитними зобовязаннями свого колишнього чоловіка [PERSON] по договору №700007932. Ще на початку липня 2008 року її колишній чоловік вирішив придбати для їхньої сімї легковий автомобіль. З цією метою він звернувся до своїх знайомих, які запропонували йому в свою чергу звернутися в салон автомобілів ТОВ «Сі Ей АВТОМОТІВ» (м. Черкаси). Один із менеджерів автосалону на імя Олександр вказав на можливість швидкого оформлення споживчого кредиту на придбання легкового автомобіля через ЗАТ «Альфа-Банк», представництво якого на той момент якраз відкривалося в м. Черкаси по вул. Сумгаїтська (офісне приміщення супермаркету «Фуршет»). З метою одержання споживчого кредиту вони в приміщенні офісу Черкаського обласного відділення ВАТ «Альфа-Банк» підписали окремі документи (кредитний договір та договір поруки), жодних документів стосовно отримання валютних коштів її чоловік не підписував та на руки валюту не отримував. В ході оформлення паперів менеджер Альфа-Банку в її присутності повідомив, що фактично в кредитному договорів буде вказана дійсна ціна автомобіля Chery Т11 Tiggo 82828 грн., яка лише по формальним міркуванням привязується до валютного еквіваленту в дол. США в розмірі 18454,82. Вказані обставини з боку менеджера банку пояснювалися валютним ресурсом ЗАТ «Альфа Банк», якому, нібито, вигідніше було обліковувати всі споживчі кредити в іноземній валюті. За словами представника відповідача за зустрічним позовом, такий порядок підписання кредитного договору не суперечить вимогам діючого законодавства та є формальною умовою, оскільки в дійсності кошти на рахунок ТОВ «Сі Ей АВТОМОТІВ» будуть перераховані ЗАТ «Альфа-Банк» в національній валюті - в сумі 82828 грн. При цьому [PERSON] на руки жодних валютних грошових коштів не отримував, їх мали перерахувати співробітники банківської установи напряму продавцю автомобіля з відкритого на імя позичальника поточного рахунку в банківській установі. З виділених в кредитному договорі чорним шрифтом положень вона зрозуміла, що розмір споживчого кредиту дійсно становить 82928 грн., оскільки вказані кошти в національній валюті були визначені рахунком ТОВ «Сі Ей АВТОМОТІВ» від 24.07.2008 року №214127-467, який надано до сплати у банківську установу. В дійсності на поточний рахунок продавця автомобіля відповідачем були перераховані грошові кошти в сумі 82928 грн. в якості компенсації вартості придбаного ними автомобілі Вказані обставини підтверджуються копією платіжного доручення від 28.07.2008 року № 2188, в якому чітко вказано призначення платежу - сплата за автомобіль згідно рахунку від 24.07.2008 року № 214127-467. При цьому звідки взялися дол. США у вказаній схемі споживчого кредитування та яким чином [PERSON] зміг придбати автомобіль за гривню до цього часу відповідач не може пояснити (незважаючи на їхні численні скарги). В липні 2008 року жодних валютних коштів на відкритий рахунок [PERSON] не зараховували, автомобіль був придбаний за банківські кошти у гривні, які належали відповідачу, й ніколи не придбавалися на міжбанківській валютній біржі в інших фінансово-кредитних установах (на конкурсних умовах чи аукціоні). Навіть у витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 29.07.2008 року вказано розмір основного зобовязання 82928 грн., а не 18454,82 дол. США, як на цьому наполягає відповідач у своїх вимогах про дострокове повернення боргу. Валютний курс на дату оформлення кредитного договору на міжбанківській валютній біржі становив 4,85 грн. за 1 дол. США. За таких обставин з липня 2008 року її колишній чоловік почав сплачувати кредитні платежі за придбання автомобіля в національній валюті, доказом чого є копії платіжних квитанцій з банківського терміналу відповідача. До моменту зміни кредитної ставки (зростання курсу дол. США у жовтні 2008 року) [PERSON] сплатив на користь відповідача більше 12000 гривень, про що свідчать наявні у нього квитанції із банківського терміналу. У звязку з наслідками фінансово-економічної кризи наприкінці 2008 року різко збільшився курс дол. США по відношенню до гривні (до 8,00 грн. за 1 дол. США) і відповідач жорстко поставив перед [PERSON] вимогу щодо повернення кредиту в іноземній валюті, хоча банком ніколи по даній угоді валютні кошти не перераховувалися, не обмінювалися та не надходили на рахунок автосалону в межах споживчого кредитування. З огляду на неможливість виконати в повній мірі кредитний договір №700007932 [PERSON] 09.12.2009 року укладено із відповідачем договір доручення на продаж автомобіля марки Chery Т11 Tiggo 2008 року випуску. При цьому представник відповідача запевняв їх в тому, що після продажу автомобіля відповідач припинить нараховувати проценти та пеню на залишок тіла кредиту, а також переведе кредитний договір у національну валюту. Однак, навіть після продажу легкового автомобіля, який був предметом споживчого кредитування, відповідач не припинив нараховувати відсотків та пені за вказаним кредитним договором. Незважаючи на її неодноразові звернення з приводу надання інформації щодо погашення основного тіла кредиту за рахунок коштів, виручених від продажу автомобіля, залишку заборгованості, нарахування пені та процентів за кредитною угодою, відповідач постійно надсилав їй відписки, в яких не було жодної конкретики, однак постійно вказувалося на підписання нею валютного договору в повній свідомості з вчиненими діями. Окрім того, в листі від 26.01.2010 року ПАТ «Альфа-банк» повідомив про свою відмову у вирішенні питання щодо внесення уточнень до діючого кредитного договору № 700007932 в частині визначення валюти кредиту, встановлення порядку погашення заборгованості, та як наслідок зменшення нарахування сум по сплаті пені й штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобовязання. Також банком неодноразово протягом 2010-2011 p.p. було відмовлено у припиненні договору поруки (у звязку з фактичним припиненням виконанням боржником кредитних зобовязань восени 2008 року). Слід вказати, що в п. 5.3 договору поруки від 26.07.2008 р. №700007932-П чітко вказано, що він діє з моменту підписання сторонами та скріплення печаткою банку та до повного виконання зобовязань боржником за основним договором. Тож, в цьому договорі поруки чітко не визначено термін його дії з привязкою до конкретної дати, а лише міститься посилання на обставину виконання позичальником зобовязання за договором кредитування. Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В первісному позові вказано, що [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором від 26.07.2008 року №70007932 належним чином не виконував, тому 28 вересня 2011 року за вихідним №71837-102-б/б ПАТ «Альфа-Банк» направив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором в сумі 27337,43 дол. США та попередження про примусове стягнення боргу через органи ДВС, в якій ставилося питання про дострокове повернення всієї суми кредитних коштів у терміни, що не перевищують тридцяти календарних днів. Такі вимоги [PERSON] виконані не були. Після направлення подібної вимоги відповідач звернувся до Постійно діючого третейського суду «Всеукраїнський фінансовий союз», який своїм рішенням від 08.12.2011 року у справі №3510-11/585/11 задовольнив дострокове стягнення із позичальника [PERSON] кредитної заборгованості. Разом з тим, договором поруки від 26.07.2008 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 5.3 договору поруки встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань боржником за кредитним договором. Слід вказати, що з моменту направлення у вересні 2011 року вимоги про дострокове повернення кредиту настав термін виконання грошового зобовязання, в т.ч. й для поручителя як солідарного боржника. Сплив строку, передбаченого нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні ч. 2 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зважаючи на викладене, зі спливом шестимісячного терміну з моменту вручення банком вимоги від 28.09.2011 року № 71837-102-б/б про дострокове повернення [PERSON] кредитної заборгованості, слід рахувати шестимісячний термін для предявлення позову про стягнення заборгованості із поручителя, а відтак з квітня 2012 року договір поруки від 700007932-П є припиненим. Окремо слід наголосити на тому, що вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Просить суд визнати припиненою поруку за договором поруки №700007932-П від 26.07.2008 року, який укладений між гр. [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», та відмовити в задоволенні первісного позову ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення із поручителя [PERSON] кредитної заборгованості та штрафних санкцій. Застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення кредитної заборгованості та пені за договором споживчого кредитування № 700007932 від 26.07.2008 року. Стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача за зустрічним позовом судові витрати, повязані з розглядом даної цивільної справи. В судовому засіданні представник позивача просив суд задоволити первісний позов. Що стосується зустрічної позовної заяви, представником позивача надані суду заперечення, які приєднанні до матеріалів справи. Просив суд у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа: [PERSON] про визнання поруки припиненою відмовити у повному обсязі. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову не визнав, та просив суд застосувати до даних позовних вимог термін позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні підтримав зустрічний позов та просив його задоволити, в задоволенні первісного позову просив відмовити та застосувати строки позовної давності. Заслухавши сторони, дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони\~посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні\~\~докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом\~\~ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~ У відповідності до вимог\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних,\~\~сімейних,\~\~трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ\~\~проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За змістом\~\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на\~\~справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», та фізична особа - громадянин України яким є - [PERSON], уклали кредитний договір № 700007932. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 18454,82 дол. США. Відповідно до листа № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. В зустрічній позовній заяві позивач посилається на те, що її колишній чоловік не отримував кредитні кошти в іноземній валюті. Однак, дане питання було предметом розгляду та дослідження судами різних інстанцій при розгляді цивільної справи № 711/113/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: [PERSON], Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про визнання договору споживчого кредитування недійсним та визнання неправомірними дії банківської установи щодо порушення прав споживача. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 14.04.2016 року встановлено: «Судом встановлено, що 24 липня 2008 р. між ТОВ «Сі Ей АВТОМОТІВ», як продавцем, та фізичною особою [PERSON], як покупцем, з урахуванням того, що перед підписанням цього договору продавцем покупцю було надано пакет документів для оформлення банківського кредиту на придбання автомобіля, покупець попередньо погодив із структурним підрозділом банку ЗАТ «Альфа-Банк» питання про кредитування покупця і банком прийнято рішення про кредитування покупця, про що надано гарантійний лист №700007932 від 30.06.2008 р., було укладено договір № 214127-467 купівлі-продажу автомобіля Tiggo вартістю 82 928 грн. 26 липня 2008 р. між кредитором ЗАТ «Альфа-Банк» та позичальником [PERSON] було укладено договір споживчого кредитування № 700007932 на придбання легкового автомобіля марки Chery T11 Tiggo, який коштував в салоні ТОВ «Сі Ей АВТОМОТІВ» 82828 грн. Згідно до анкети-заяви на отримання кредиту від 30.06.2008 р. [PERSON] в якості валюти кредиту вказав американський долар. Власні стабільні щомісячні доходи вказував в доларах США. За п.6 даної анкети-заяви, повернення кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно у терміни та в обсягах, визначених умовами договору та/або графіком повернення. Пунктом 7 визначено, що позичальник має право повернути кредит або його частину достроково без згоди банку та без штрафних санкцій, але виключно у будь-який з термінів (днів) чергового повернення частини кредиту, визначених договором та/або графіком повернення. У відповідності до п.9 запропонована схема кредитування має ряд переваг, серед яких слід зазначити швидкість та простоту оформлення, зручність в обслуговуванні кредиту. З основними умовами кредиту особа, що подає анкету ознайомлена та згідна. При цьому, анкета-заява містить підпис особи, що її подає. Укладений між сторонами кредитний договір складається з двох розділів: №1 «Базові умови кредитування» та №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб». Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами розділу №1 цього договору, включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну частину цього договору - п.1. Відповідно до п.2.1 даного кредитного договору, який визначав суму кредиту та валюту кредиту, сума кредиту, що надавався [PERSON] складала 18 454,82 доларів США. Процентна ставка, згідно до п.2.2 договору становила 12,25% річних. Дата остаточного повернення кредиту за п.2.3 визначена 27 липням 2014 р. Цільовим призначенням кредиту було придбання вищезазначеного транспортного засобу, який відповідно і був предметом застави. Пункт 2.7 договору визначає порядок надання кредиту, зокрема, що кредит надається однією сумою в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника 26200700007932, відкритий позичальником у кредитора ЗАТ «Альфа-Банк». У разі надання кредиту в валюті кредиту - долар США: позичальник здійснює продаж іноземної валюти, отриманої як кредитні кошти за договором, за безготівковим курсом, встановленим банком на день здійснення валютообмінної операції та одразу зараховує отриману в результаті такої операції суму в національній валюті України на поточний рахунок. Пунктом 2.8 передбачено порядок та строки його повернення, а саме платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячними рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є додатком № 1 до договору та його невід'ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором. - у разі сплати у валюті кредиту 27 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 363 доларів США; - у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 26 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно до п.8 договору підпис позичальника на оригіналі договору, що залишається в банку є письмовим підтвердженням того, що позичальник отримав свій примірник договору, ознайомлений у письмовій формі з інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту,вартості, видів та предметів супутніх послуг, надання позичальнику іншої інформації, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство. Спірний договір, зокрема і розділ №1 цього договору, підписаний його сторонами. Наряду з наведеним матеріали справи містять заяву [PERSON] № 700007932\~\~від 26.07.2008 р. про продаж іноземної валюти для фізичної особи, яка не займається підприємницькою діяльністю, згідно до якої він доручив банку продати з його рахунку в іноземній валюті № 26200700007932 у ЗАТ «Альфа-Банк» іноземну валюту в сумі 18 454,82 долара США на умовах зазначених у заяві. Крім того, доручив уповноваженому банку перерахувати гривневий еквівалент проданої іноземної валюти на поточний рахунок у гривнях № 26200700007932у ЗАТ «Альфа-Банк». Дана заява підписана особисто [PERSON] Таким чином, викладене свідчить про те, що спірний договір споживчого кредиту, з строком дії з 26 липня 2008 р. по 27 липням 2014 р., підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачеві документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг; у договорі та додатках до договору споживчого кредиту визначено «Сума кредиту, Валюта кредиту» та «Графік платежів», які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.» Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до умов договору, позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику [PERSON], кредит у сумі 18454,82 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника. У порушення умов договору, позичальник, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 07.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 12587,59 дол. США, що за курсом НБУ на 07.04.2014 року складає - 146 029,92 грн., за відсотками - 5118,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 59379,31 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому була нарахована неустойка. Розмір неустойки становить: пеня - 64308,42 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 746048,54 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника [PERSON], що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 26.07.2008 року позивач та фізична особа - громадянка України [PERSON], уклали договір поруки № 700007932-П. Відповідно до умов договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). В первісному позові позивач зазначив, що [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором від 26.07.2008 року №70007932 належним чином не виконував, тому 28 вересня 2011 року вихідним № 71837-102-б/б ПАТ «Альфа-Банк» направив позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором в сумі 27337,43 дол. США та попередження про примусове стягнення боргу через органи ДВС, в якій ставилося питання про дострокове повернення всієї суми кредитних коштів у терміни, що не перевищують тридцяти календарних днів. Дані вимоги [PERSON] виконані не були. Після направлення вимоги ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Постійно діючого третейського суду «Всеукраїнський фінансовий союз», який своїм рішенням від 08.12.2011 року у справі № 351 11/585/11 задовольнив дострокове стягнення із позичальника [PERSON] кредитної заборгованості, та стягнув з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 700007932 від 26.07.2008 року 217920,30 грн. Постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 23.04.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Постійно діючого третейського суду «Всеукраїнський фінансовий союз», та на даний час перебуває на стадії виконання. Таким чином, банк скористався своїм правом на повернення кредиту достроково, у зв'язку з чим строк виконання основного зобов'язання змінився. Разом з тим, договором поруки від 26.07.2008 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 5.3 договору поруки встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань боржником за кредитним договором. З моменту направлення у вересні 2011 року вимоги про дострокове повернення кредиту настав термін виконання грошового зобовязання, в т.ч. й для поручителя як солідарного боржника. За змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов'язання і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами\~(ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.4) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 26 числа кожного місяця, а останній платіж боржник повинен був здійснити не пізніше 27 липня 2014 року, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно на вказані строки не поширюється положення ч. 5 ст. 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як і закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Крім того, умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам\~\~ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі № 6-53цс14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Із матеріалів справи вбачається, що умовами спірного договору поруки не встановлено строк дії договору поруки, зокрема, у п. 5.3 визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань боржника за основним договором. Представником [PERSON] скеровано до суду заяву про застосування строку позовної давності до вимог кредитора. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За умовами ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах ПАТ «Альфа-Банк» та задоволення зустрічного позову в повному обсязі. Питання про судові витрати вирішено відповідно до вимог\~ст. 88\~\~ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved