Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в позові посилається на те, що між банком та відповідачем було укладено договір № ВLAЖГА00042256 від 09.06.2011 року, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. на задоволення поточних потреб, з встановленням процентої ставки за користування кредитом в розмірі 15,00% річних з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 09.06.2014 року згідно графіку який є невід'ємною частиною кредитного договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав, перерахував відповідачеві грошові кошти в розмірі 4000 грн. Однак, [PERSON] не виконувала своїх зобов'язань за договором. У зв'язку із чим, позивач у своєму позові просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість за кредитним договором станом на 19.08.2015 у розмірі 19419,92 грн. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Від представника позивача Луценко Ю.В. до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. ст. 74, 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Судом встановлено, що 09.06.2011 року між ПАТ Всеукраїнським Акціонерним Банком» та [PERSON], був укладений кредитний договір № ВLAЖГА0042256 (копія кредитного договору та додатків до нього міститься в матеріалах цивільної справи) Відповідно до п. 4.2. кредитного договору у випадку невиконання позичальником обов'язку передбаченого у п.3.3.3 загалної частини договору , при тому, що прострочення виконаних зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплати банку штраф у розмірі визначеному у п.8 спеціальної частини договору. Банк свої зобов'язання відповідно до договору виконав, надав відповідачу кредит у сумі 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, 610-611, 625, 1049, 1054 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Судом встановлено, що в порушення норм закону і умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 19.08.2015 року в розмірі 19419,92 грн. яка складається з наступного: повернення кредиту 2 229,56 грн., по сплаті відсотків 927,63 грн., по сплаті комісії-1330,00 грн., штраф за несвоєчасне виконання зобов'язання 14 932,73 грн. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим, право позивача підлягає захисту, а позов до задоволення у повному обсязі. Відповідно вимогам ст. 88 ЦПК України з відповідача варто стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі: 1218,00 грн.

Outcome: approved