Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі Банк) звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, який мотивовано тим, що Банк внаслідок зміни назви є правонаступником ПАТ «Плюс Банк», яке в свою чергу було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», що створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревопереробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк». 18.07.2011 між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №910.79000, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 59 997 грн. на купівлю транспортного засобу LADA211040, 2011 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040BL225823, реєстраційний №ВТ1238АТ, що належав відповідачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами до 18.07.2016. Кредитні кошти надані [PERSON] в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 21,9% та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору. Станом на день звернення до суду [PERSON] зобовязання за даним договором не виконав, останній платіж здійснив 01.10.2014. Станом на 26.05.2016 існує заборгованість [PERSON] перед банком, яка складається з наступного: 3096,58 грн. основний борг, 24953,75 грн. прострочений борг, 11554,74 грн. прострочені проценти, 159,60 грн. строкові проценти. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між [PERSON] і банком було укладено договір застави транспортного засобу LADA211040, 2011 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040BL225823, реєстраційний №ВТ1238АТ. Обтяження на транспортний засіб зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Актуальним власником заставного транспортного засобу є [PERSON] З урахуванням уточнень, здійснених в ході розгляду справи, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №910.79000 у сумі 39764,67 грн.; в рахунок погашення кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором №910.79000, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить [PERSON], а саме на автомобіль LADA211040, 2011 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040BL225823, новий реєстраційний №ВТ4741ВВ шляхом продажу зазначеного автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати позивачу усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних і недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо); вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави автомобіль LADA211040, 2011 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) Y6L211040BL225823, новий реєстраційний №ВТ4741ВВ, та передати позивачу на період до його реалізації; стягнути з відповідачів солідарно витрати по сплаті судового збору. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON], його представник адвокат [PERSON] позов не визнали, заперечували проти його задоволення, вказавши, що [PERSON] є добросовісним набувачем, не несе відповідальність за зобовязаннями [PERSON] перед банком. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.2011 між публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.79000, відповідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 59 997 грн. на строк до 18.07.2016 на купівлю транспортного засобу марки LADA модель 211040, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], у сумі 56 600 грн., а також зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 21,90%. Крім того, у разі порушення термінів сплати щомісячних платежів від 1 до 60 днів [PERSON] зобовязався сплачувати пеню у розмірі 0,15% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки, а у разі прострочення більше ніж на 60 днів - пеню у розмірі 0,65% від простроченої суми боргу за кожен день прострочки (а.с.7-9). Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору №910.79000 сторони узгодили Графік щомісячних платежів, які складаються із платежів з повернення кредиту та сплати процентів (щомісячні ануїтетні платежі) і мають бути внесені на рахунки Банку 18 числа кожного місяця, в сумі 1654,46 грн. до 18.07.2012, та у сумі 1 878,91 грн. у подальшому (а.с.10-11). Банк належним чином виконав свої зобовязання за даним кредитним договором, перерахувавши грошові кошти у розмірі 56600,00 грн. за авто згідно рахунку-фактури, що підтверджується копією меморіального ордера №910.79000 від 19.07.2011 (а.с.12). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №910.79000 від 18.07.2011, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Ідея Банк» станом на 26.05.2016 становить 39 764,67 грн., що складається з наступного: основний борг 3096,58 грн.; прострочений борг 24953,75 грн.; прострочені проценти 11554,74 грн.; строкові проценти 159,60 грн. (а.25). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Забезпеченням виконання зобовязань за кредитним договором є застава транспортного засобу згідно до договором застави транспортного засобу, який укладається сторонами. 26.09.2011 ПАТ «Плюс Банк» та [PERSON] уклали договір застави транспортного засобу №910.79000, за яким [PERSON] (заставодавець) передав у заставу банку (заставодержатель) належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 685134, автомобіль LADA моделі 211040, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний №ВТ1238АТ (а.с.13-14). Відповідно до п.1 параграфу 3 вказаного Договору застави транспортного засобу заставодержатель має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, у заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з транспортного засобу, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п.1 параграфу 5 Договору та/або у випадку порушення заставодавцем п.5 параграфу договору, а також управляти ним та зберігати його за рахунок заставодавця та до усунення порушень, чи обставин, які стали підставою вилучення предмету застави. Відповідно до п.1 параграфу 5 Договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором; виявлення заставодержателем погіршення стану предмета застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності предмету застави, смерті заставодавця та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Відповідно до п.2 параграфу 5 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на підставі договору застави транспортного засобу від 26.09.2011, автомобіль легковий сєдан LADA211040, 2011 року випуску, колір зелений, номер обєкта Y6L211040BL225823, номер державної реєстрації ВТ1238АТ, обмежено відчуження за погодженням з обтяжувачем (а.с.20-21). З відповіді, наданої Головним сервісним центром МВС України вбачається, що згідно відомостей з бази даних Єдиного державного реєстру МВС про реєстраційні операції станом на 12.07.2016 актуальним власником автомобіля LADA211040, 2011 року випуску, кузов №Y6L211040BL225823, є [PERSON] (а.с.55). Відповідно до ст.572 ЦК України та ст.1 Закону України «Про заставу» застава є способом забезпечення зобовязань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо іншого не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження, відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі - продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно зі встановленим пріоритетом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо іншого не встановлено законом. За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст.25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». З розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, які містяться в п.9 Постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Порядок реалізації предмета застави регламентований ЦК України та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Відповідно до пункту 2 параграфу 5 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі. Оскільки договором застави не встановлені особливості продажу предмету застави, тому його реалізація здійснюється відповідно до норм чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.24 Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Частинами 2 та 3 статті 25 цього Закону встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] склалися договірні кредитні правовідносини, зобовязання забезпечено заставою, обовязок по поверненню кредиту та процентів на час розгляду справи залишається не виконаним. Крім того, відповідач [PERSON] порушив умови договору застави транспортного засобу, а саме: незаконно самовільно без дозволу заставодержателя ПАТ «Ідея Банк» зняв з реєстрації обліку предмет застави автомобіль LADA модель 211040, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та відчужив його [PERSON], тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] та звернення стягнення на предмет застави з вилученням предмету застави у його володільця в одному позові є правомірними. Оскільки заставодавцем на час розгляду спору є інша особа, ніж позичальник, тому поєднання позовних вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави не вважається подвійним стягненням, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Солідарне стягнення судових витрат не передбачено чинним законодавством, тому сплачений судовий збір у сумі 1 378 грн. (а.с.1) підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача к рівних частках з кожного.

Outcome: approved