Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форвард» (далі ПАТ «Банк Форвард», позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позивач зазначив у позові, що 25.11.2011 року ПАТ «[PERSON] Стандарт» правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «БАНК ФОРВАРД» (надалі Позивач, [PERSON], Кредитор) та [PERSON] уклали кредитний договір № 95719679. За умовами Кредитного договору [PERSON] надав Позичальнику кредит у сумі 6000, 00 (Шість тисяч 00 копійок) гривень, строком погашення - 25.11.2012 року; початкова відсоткова ставка за користування кредитними коштами - 0,01 % річних. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 22.08.2016 року в неї перед банком утворилася заборгованість у розмірі 19 460,32 гривень з яких: сума заборгованості за кредитом - 15 477,92 гривень; сума заборгованості за простроченим боргом 3 287,79 гривень; сума заборгованості за процентами - 694,53 гривень, які позивач просить суд присудити на його користь із відповідача, а також вирішити питання судових витрат. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій вимоги підтримав за позовом, просив суд їх задовольнити у заявленому обсязі, а розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилась, в адресованій суду заяві позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що 25.11.2011 року між нею та ПАТ «[PERSON] Стандарт» правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «БАНК ФОРВАРД» кредитний договір №95719679 не укладався та нею не підписувався, отож зобовязань за ним вона не може нести. 25.11.2011 року мало місце укладення договору №93420382 від 25.11.2011 року, який вона повністю оплатила, в підтвердження чому є додані нею квитанції, в результаті чого в червні 2012 року договір було закрито. Ураховуючи те, що представник позивача в судове засідання не зявився, скориставшись наданими йому ч.2 ст.158 ЦПК України правами, а неявку відповідача, яка була належним чином оповіщена, на що вказує розписка, що додана до матеріалів справи, суд визнає неповажною, отож підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, тому здійснює розгляд справи на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається із матеріалів справи, 25.11.2011 року між ПАТ «[PERSON] Стандарт» правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ «БАНК ФОРВАРД» (а.с.20 на звороті) та [PERSON] було укладено кредитний договір №93420382, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в розмірі 6\~000 грн., строком до 25.11.2012 року, із розміром процентної ставки за кредитом 0,01% (а.с.6-10), однак жодних доказів щодо неналежного або несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за цим договором, а також наявність заборгованості відповідача перед позивачем матеріали справи не містять, а доданий в якості доказу розрахунок про стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача за кредитним договором №95719679, яка станом на 22.08.2016 року перед банком становить у розмірі 19460,32 гривень є неналежним доказом, оскільки не містить інформації, яка підлягає доказуванню у даній справі. За таких обставин суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому відносить понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати на рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed