Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, що згідно уточненої позовної заяви становить 415042,34 грн. Позивач в позові вказує, що відповідно до укладеного договору № HAL5GK01270011 від 15.05.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 30747,50 доларів США грн. з кінцевим терміном повернення до 12.05.2028 року. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником зобовязань за кредитним договором, позивальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі та на умовах, встановлених договором. В забезпечення виконання зобовязання за Договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладений договір поруки, згідно п. 6 якого поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.07.2015 р. має заборгованість на загальну суму 25328,70 доларів США, яка складається з наступного: 12766,06 доларів США - \~заборгованість за кредитом; 5031,58 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1366,02 \~доларів США - заборгованість по комісї; 4947,01 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань; 11,45 доларів США - \~штраф ( фіксована частина); 1205,58 доларів США - штраф ( процентна складова). Після уточнення позовних вимог сума заборгованості становить 19003,77 доларів США, тобто за курсом НБУ на 10.07.2015р. - 415042,34 грн. Позивач просить суд стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТ БАНК», всю суму заборгованості з позичальника та [PERSON] як з поручителя в солідарному порядку а також стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, про що надала письмові заперечення, в яких зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року по справі №2-5791/2010 з неї на користь позивача до закінчення строку дії кредитного договору стягнуто всю заборгованість до закінчення строку повернення кредиту, тому суд не може винести рішення з приводу тих самих відносин, що мають місце з того самого предмету спору між тими самими сторонами, також просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та врахувати при вирішення позовних вимог до поручителя істотну зміну кредитного договору, що відбулася без згоди і повідомлення поручителя. Також відповідач [PERSON] предявила зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати кредитний договір припиненим внаслідок виконання зобовязань за ним. Вказує, що відповідно до п. 8.3. кредитного договору забезпеченням виконання зобовязання виступає іпотека квартири - 1-кімнатна квартира, площею 36,9 кв.м. за адресою м. Чугуїв, вул. Дружби, буд. 7, стр. б, кв. 7, про що укладений договір іпотеки. Квартира була передана позивачу на виконання зобовязання, тому вимоги банку були повністю задоволені за рахунок передачі предмету іпотеки. Відповідачем [PERSON] предявлено зустрічну позовну заяву про визнання зобовязань за договором поруки припиненими та розірвання договору поруки з тих підстав, що забезпеченням зобовязань за кредитним договором виступала іпотека квартири, яку 30 липня 2013 року [PERSON] передала банку, також відбулася істотна зміна кредитного договору через зростання курсу іноземної валюти. Представник позивача в судове засідання прибув, наполягав на задоволенні первісного позову, проти зустрічних позовів заперечував. Відповідач [PERSON] через свого представника проти первісного позову заперечувала, зустрічні позови підтримала. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Вислухавши\~представників позивача та [PERSON],\~дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги, як ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» так і [PERSON] необгрунтовані, протирічать закону та не підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] двічі не прибула в судові засідання по даній справі, її зустрічний позов про розірвання договору поруки та припинення за ним зобовязань підлягає залишенню без розгляду в силу ст. 207 ЦПК України, згідно пункту 3 ч. 1 якої суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року, що набрало законної сили 29 березня 2010 року, по справі №2-5791/2010 з [PERSON] на користь позивача вже було стягнуто повну суму боргу за кредитним договором № HAL5GK01270011 від 15.05.2008 р. Рішенням суду стягнуто 28546,10 дол. США, що в еквіваленті становило 217\~815 грн. 32 коп. Заборгованість складалася з тіла кредиту в повному обсязі 25466,43 дол. США, за відсотками 1479,23 дол. США, з комісії 174,99 дол. США, пеня - 34,91 дол. США, штрафні санкції 1390,54 дол. США. ( т.2 а.с.19-20) Таким чином, на час звернення з позовом по цій справі вже набрало законної сили рішення суду по іншій справі з того самого предмету спору, тому вимоги позивача підлягають задоволенню в порядку Закону України «Про виконавче провадження». В позові по даній справі позивач не навів обґрунтованого розрахунку зростання боргу після стягнення боргу рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року. У звязку з тим, що тіло кредиту вже було стягнуто в повному обсязі іншим рішенням суду, зростання боргу може мати місце у вигляді процентів та інших компенсаційних нарахувань в період між винесенням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року та подачею позову по цій справі. Проте, такого розрахунку позивачем не надано, формула розрахунку таких сум позивачем не наведена, розрахунок ціни позову відсутній. Залучений до уточненого позову розрахунок заборгованості не може бути прийнятий судом як належний в допустимий доказ, оскільки охоплює період нарахування до винесення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року. Крім того, із зазначеного розрахунку не вбачається порядок зарахування суми коштів, отриманих від передачі [PERSON] предмету іпотеки. Так, позивачем проведене стягнення предмету іпотеки в рахунок погашення боргу. Акт про виселення підтверджує добровільну передачу [PERSON] предмету іпотеки в липні 2013 року. Про продаж предмету іпотеки свідчить наданий позивачем [PERSON] купівлі-продажу від 28.03.2014 року за 123176 грн. Документів про надходження чи розподіл отриманих від продажу квартири коштів не надано. (т.1 а.с.65,109) У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім іншого, позивач змінив строк виконання зобовязань за кредитним договором з 2028 року на 2010 рік шляхом отримання рішення суду про стягнення тіла кредиту до закінчення строку користування ним. Зобовязання були змінені: замість сплати щомісячних платежів на стягнення всього боргу в повному обсязі. Рішення суду щодо цього набрало законної сили 29 березня 2010 року, тому позивач мав звернутися до суду з вимогами про стягнення боргу, який виник за період з 30 березня 2010 року, в межах трирічного строку позовної давності - щодо стягнення відсотків та комісії, а в межах річного строку - для стягнення пені та штрафів. Так, статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частини 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно частини 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, в задоволенні позову до [PERSON] слід відмовити у звязку із застосуванням наслідків пропуску строків позовної давності, а також у звязку з тим, що борг за кредитним договором вже стягнутий рішенням суду по іншій справі, а в матеріалах даної цивільної справи сума боргу позивачем не обґрунтована. В частині позовних вимог про стягнення боргу з поручителя [PERSON] суд приходить до висновку про застосування наслідків пропуску строків позовної давності у вигляді відмови в задоволенні позову з підстав, які наведені вище. Також в матеріалах справи міститься додаткова угода від 12.03.2010 року (т.1 а.с. 118), укладена між позивачем та [PERSON] про зміну відсотків за кредитним договором через виникнення простроченої заборгованості. Зазначена додаткова угода, наявність рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2010 року про стягнення богу до закінчення строку кредитування, передача предмета іпотеки в рахунок погашення боргу свідчать про неодноразову істотну зміну основного зобовязання за кредитним договором, в тому числі і про такі зміни, що призвели до збільшення обсягу зобовязань. В матеріалах справи дані про згоду або повідомлення поручителя про ці зміни відсутні. Відтак, відносини поруки слід вважати припиненими. Так, згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Згідно п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012\~ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якої «\~Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя.» Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання кредитного договору припиненим, виходячи з наступного. [PERSON], не надала суду належних письмових доказів того, що повністю виконала зобовязання за кредитним договором, в тому числі - шляхом передачі предмету іпотеки. Так, в матеріалах справи відсутні письмові докази умов передачі предмету іпотеки, а також докази порядку розподілу та надходження грошових коштів від продажу предмету іпотеки в рахунок погашення кредитного боргу.

Outcome: dismissed