Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 15 березня 2016 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.06.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNL0AK03116730, згідно якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 7499,62 Євро на термін до 26.06.2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним, станом на 23.02.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 10695,89 Євро, яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 2017,40 Євро; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2031,99 Євро, заборгованість по комісії за користування кредитом 367,50 Євро, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 6279,00 Євро. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 3178,49 Євро, яка була задоволена рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2012 року, різниця становить 7517,40 Євро. Отже, заборгованість до стягнення становить 7517,40 Євро, що за курсом 29.78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2016 року складає 223868,17 грн. Позивач, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNL0AK03116730 від 26.06.2007 року у розмірі 7517,40 Євро, що за курсом 29.78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2016 року складає 223868,17 грн., а також судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, письмово просив в разі неявки в судове засідання представника позивача справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 26.06.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNL0AK03116730, згідно якого банк зобовязався надати відповідачці кредит у розмірі 7499,62 Євро на термін до 26.06.2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.10-12). Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним, станом на 23.02.2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 10695,89 Євро, яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 2017,40 Євро; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2031,99 Євро, заборгованість по комісії за користування кредитом 367,50 Євро, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 6279,00 Євро (а.с.5-8). Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 3178,49 Євро, яка була задоволена рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2012 року, різниця становить 7517,40 Євро (а.с. 4). Отже, заборгованість до стягнення становить 7517,40 Євро, що за курсом 29.78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2016 року складає 223868,17 грн.(а.с.9). Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № DNL0AK03116730 від 26.06.2007 року у розмірі 7517,40 Євро, що за курсом 29.78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2016 року складає 223868,17 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів належить стягнути на користь позивача судові витрати, пропорційно до заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved