Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форвард» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання та використання платіжної картки № 96008009 в сумі 17\~468,04 грн., що включає: 17\~379,72 грн. заборгованість за договором; 88, 32 грн.- 3% річних. В обґрунтування вимог вказує, що між публічним акціонерним товариством «Банк Форвард» та [PERSON] укладено Договір про надання та використання платіжної картки № 96008009 від 19.03.2012 року, а саме відкриття поточного рахунку №26251001819513, та випущення на ім»я відповідача платіжну картку, відповідно до умов якої, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10218, 96 грн. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. У судове засідання представник позивача не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 08.12.2011 року відповідач звернувся із заявою № 93742569 до ПАТ «[PERSON] Стандарт». Яке змінило найменування на ПАТ «Банк Форвард» (далі-Банк) із пропозицією (офертою) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 19.03.2012 року акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві відповідача і уклав з відповідачем договір про надання та використання платіжної картки № 96008009, а саме відкрив відповідачу поточний рахунок №26251001819513 та випустив на його ім»я платіжну картку. Відповідно до п.3 підписаної відповідачем заяви, договір про картку укладений на умовах, викладених в цій заяві, тарифах по карткам банку (далі-Тарифи) та умовах надання та обслуговування платіжних карток банку (далі умови по карткам). Відповідно до п. 8 заяви, клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід»ємною частиною договору про картку є умови по карткам (діючі Тарифи по карткам клієнт отримує у день отримання картки, а також діючі тарифи та умови по карткам, розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет, з яким клієнт може у будь-який час ознайомитись). Відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10218,96 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік. Відповідно до ч.2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, наслідком акцепту (прийняття) Банком оферти (пропозиції), викладеної в п.3 заяви відповідача, став факт укладення договору про картку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до п. 8 Заяви, відповідач зобов»язаний у випадку отримання кредитів в рамках договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На виконання умов договору [PERSON] направив відповідачу, 19.06.2015 року, а потім повторно 27.07.2016 року, було направлено Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за договором про картку в сумі 17\~379, 72 грн., що підтверджується реєстром кореспонденції та фіскальним чеком від 27.07.2016 року. Судом встановлено, що кредитором повністю виконано зобовязання перед відповідачем, який одержав кредит. Проте відповідач не виконує належним чином взятих на себе згідно кредитного договору зобов'язань ні в частині повернення кредиту, ні в частині сплати відсотків, що стверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідач належним чином не виконував свої зобовязання згідно Умов по карткам, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 02.11.2016 року складає 17\~468, 04 грн., з яких: 17\~379, 72 грн. заборгованість за договором, 88, 32 грн. 3% річних. Враховуючи наведене, банк просить стягнути з позичальника заборгованість на загальну суму 17\~468, 04 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки № 96008009 в сумі 17 468,04 грн., що включає: 17 379,72 грн. заборгованість за договором; 88, 32 грн.- 3% річних. . Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1378, 00 грн.

Outcome: approved