Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір від 27 жовтня 2008 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 21 серпня 2016 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 22514 грн. 60 коп., яка складається з тіла кредита 24075 грн. 07 коп., заборгованості відсотків за користування кредитом 3335 грн. 10 коп., заборгованості пені за прострочене зобовязання 6786 грн. 06 коп., заборгованості пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 800 грн. 00 коп., штраф (фіксована складова) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1048 грн. 31 коп., з них 14029 грн. 94 коп. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 22514 грн. 60 коп. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 2). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.64). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБПриватБанк та [PERSON] було укладено договір від 27 жовтня 2008 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з анкети - заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що становлять кредитний договір (а.с. 14,15-48). Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та зобовязався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 14, 15-48 ). Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі Сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.27). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 34). Згідно п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банка виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів. Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни (п.2.1.1.7.6) (а.с.37). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 27 жовтня 2008 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали договором від 27 жовтня 2008 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та ним, не надано суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27.10.2008 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] заборгованість станом на 21 серпня 2016 року становить 22514 грн. 60 коп., з них: - 24075 грн. 07 коп. тіло кредиту; - 3335 грн. 10 коп. відсотки за користування кредитом; - 6786 грн. 06 коп. пеня за прострочене зобовязання; - 800 грн.00 коп. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); - 1048 грн. 31 коп. штраф (процентна складова); з них 14029 грн. 94 коп. внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року. (а.с.12). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 27 жовтня 2008 року у розмірі 22514 грн. 60 коп., яка складається з тіла кредита 24075 грн. 07 коп., заборгованості відсотків за користування кредитом 3335 грн. 10 коп., заборгованості пені за прострочене зобовязання 6786 грн. 06 коп., заборгованості пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 800 грн. 00 коп., штраф (фіксована складова) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 1048 грн. 31 коп., з них 14029 грн. 94 коп. - внесено коштів на погашення заборгованості з 01.06.2015 року, яка виникла станом на 21 серпня 2016 року. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1378 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с.54), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 197, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, -

Outcome: approved