Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору № б/н від 07.10.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складає підписана заява відповідача разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті. Позивач надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг Банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до 5.5.1. «Правил користування платіжною картою» за несвоєчасне виконання боргових обов'язків власник карти сплачує за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами, які викладені на банківському сайті. Відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.05.2014 року в розмірі 15897,66 грн., яка складається з наступного: 6802,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6025,90 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1836,54 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф - фіксована частина, 733,22 грн. штраф - процентна складова. Позивач просив стягнути з Відповідача зазначену суму боргу та суму судового збору в розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог. Заперечення мотивовані тим, що до позовної заяви позивачем додано копію «Заявления», на першому аркуші якого заповнені графи з відомостями про анкетні дані відповідача, але відсутній його підпис щодо ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами. На другому аркуші «Заявления» зазначено суму кредитного ліміту 250,00 грн., що суперечить інформації, зазначеній позивачем в позовній заяві щодо отримання відповідачем 8000,00 грн. 07.10.2007 року. Відсутній будь-який документ, який підтверджує наявність рішення про підняття відповідачу кредитного ліміту до 8000,00 грн. Щодо строку дії кредитного ліміту (терміну повернення коштів), то в «Заявлении» зазначено, що він дорівнює строку дії картки. При цьому позивачем не надано доказу видачі Банком карти клієнту та строку дії такої картки. У відповідній графі, в якій зазначається номер картки, наявність ПІН-конверту, дата видачі карти та ПІН-конверту, підпис клієнта, - будь-які записи як і підпис відповідача відсутні. Представник зазначає про те, що позивачем не надано належних доказів отримання відповідачем кредитної картки та Пін-конверту, тому факт використання відповідачем кредитних коштів не доведено. Також вона посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, тому що строк дії картки з матеріалів, доданих до позову, з'ясувати не можливо. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. Згідно розрахунку заборгованості, прострочення мало місце 30.09.2008 року (шість років до звернення до суду з позовом), тобто з цього часу відповідачу стало відомо про порушення його права. Згідно з ст.257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.31 Постанови Пленуму №5 від 30.03.2012 року роз»яснено, що позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. До позовної заяви на підтвердження факту видачі коштів надано копію «Заявления» від 07.10.2007 року. Цей документ містить анкетні дані клієнта та підпис. Проте в цій заяві зазначено, що сума кредитного ліміту становить 250,00 грн., строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. При цьому у відповідних графах відсутні відомості щодо номеру картки, наявності пін-конверту, дати видачі картки та підпису клієнта за їх отримання. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України - позика. Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відтак, позивачем не надано письмового доказу отримання відповідачем кредитних коштів. Підпис відповідача за отримання кредитної картки та пін-конверту в заяві відсутній. З огляду на відсутність письмового підтвердження отримання відповідачем грошових коштів (отримання кредитної картки) немає правових підстав вважати, що між сторонами виникли відносини позики, відтак немає підстав для застосування відповідальності до відповідача за невиконання умов договору. Також представник позивача в судовому засіданні пояснив, що картка, видана банком відповідачу є діючою до нині. При цьому у виписці по рахунку [PERSON] зазначено номер картки, по якій проводились операції з 07.07.2011 року [NUMBER], тоді як в «Заявлении» зазначено номер картки [NUMBER]. Доказів щодо заміни картки представником позивача надано не було, хоч розгляд справи двічі відкладався за його заявою для надання суду доказів. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю, підстави для застосовування наслідків спливу строків позовної давності відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed