Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № LGXRR5188890171 від 03.08.2008 року отримав кредит у розмірі 11\~364,53 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком - Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 10.10.2013 року має заборгованість 51 891,68 грн. яка складається з наступного: 5674,47 грн. заборгованість за кредитом; 3,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 43266,12 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2447,22 грн. штраф (процентна складова). На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 51891,68 грн. за кредитним договором № LGXRR5188890171 від 03.08.2008 року та судові витрати. До початку розгляду справи по суті було від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 23.06.2009 року у розмірі 6624,37 грн. за кредитним договором № LGXRR5188890171 від 03.08.2008 року та судові витрати в розмірі 518,92 грн. Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 29.05.2015 року залучено правонаступника відповідача [PERSON] до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу без представника позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви позичальника № LGXRR5188890171 від 03.08.2008 року [PERSON] 03.08.2008 року отримав кредит у розмірі 11\~364,53 грн. строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, який приймається з 3 по 8 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 474,12 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотків, винагороди, комісії, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до п. 5.1 Умов, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п. 5.3 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно розрахунку заборгованості за договором № LGXRR5188890171 від 03.08.2008 року, загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 23.06.2009 року становить 6624,37 грн. Таким чином, з матеріалів справи встановлено і вважається судом доведеним той факт, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором № LGXRR5188890171 від 03.08.2008 року перед позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 23.06.2009 року утворилась заборгованість у розмірі 6624,37 грн. Щодо заявленого клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності щодо стягнення суми боргу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 208527, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] помер 23 червня 2009 року, про що зроблено актовий запис № 967. Згідно з відповіддю Лисичанської державної нотаріальної контори № 676/01-14 від 19.12.2014 року, після померлого [PERSON], до Лисичанської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась дружина спадкодавця [PERSON], на її імя видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно з довідкою № 6298 від 09.06.2015 року, виданою КП «Паспортна служба», за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] був зареєстрований за зазначеною адресою з 14.11.2000 року по день смерті. Згідно з довідкою № 186 від 08.6.2015 року, виданою ЛКП «Бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.02.2010 року. Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, ПАТ КБ «ПриватБанк», які було отримано 08.09.2009 року представником ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], було повідомлено про смерть [PERSON]. Таким чином, позивачу стало відомо про відкриття спадщини 08.09.2009 року, та саме з цього дня позивач згідно з діючим законодавством має право протягом шести місяців пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] помер 23 червня 2009 року, про що позивачу стало відомо 08.09.2009 року, проте позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості лише 22.10.2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку предявлення вимоги про стягнення заборгованості зі спадкоємців, які прийняли спадщину, що встановлена ч. 4 ст. 1281 ЦК України. Поважних причин пропуску строку звернення із даним позовом до суду позивач не навів та відповідних доказів не надав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що строк позовної давності, передбачений чинним законодавством, позивачем пропущений, що є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, у звязку з пропуском позовної давності. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, не є достовірними та обґрунтованими, не підтверджені письмовими доказами, на підставі викладеного та за таких обставин суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed