Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-13018-230113. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 вказаного [PERSON] відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26257907749325 в національній валюті України – гривні та згідно п.2.3 цього договору відповідно встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 19988 гривень 56 коп.. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав. Однак [PERSON] свої зобов’язання по договору не виконав, відтак станом на 02.06.2014 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі – 28666 грн. Тому просить стягнути з нього вказану суму , а також понесені банком судові витрати в розмірі 286,66 грн. Представник позивача в судове засідання не з’явився, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить розглянути справу у його відсутності. Водночас зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим останній не подав заяви про відкладення розгляду справи, не повідомив причини неявки, в зв’язку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозицій клієнта було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-13018-230113. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Письмова форма договору визначається ст. 207 ЦК України і вважається додержаною, якщо воля сторін виражена (зафіксована) в одному документі або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Як регламентовано ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозицій однієї сторони укласти договір ( оферти) і прийняття пропозицій (акцепту) другою стороною. В той же час відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 2 вказаного [PERSON] позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26257907749325 в національній валюті України - гривні. Зокрема банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 19988грн.56 коп. гривень, що зафіксовано у п.2.3 частини 2 даного [PERSON]. Дана сума ліміту кредитної лінії надана клієнту на строк 364 календарних дні (п.2.4 частини 2 [PERSON]). При цьому у відповідності до п.2.5 частини 3 договору відповідач до підписання пропозицій був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Також встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 22 000 гривень, якими відповідач скористався. Однак як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку за кредитним договором № 003-13018-230113 станом на 02.06.2014 року за [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 28666 грн., яка охоплює тіло кредиту – 17005,62грн., прострочене тіло кредиту – 2982,94 грн., заборгованість за відсотками – 2114,40 грн.,заборгованість за комісіями -6563,04 грн. Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем було не дотримано умов укладеного договору, тобто зобов’язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 286,66 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved