Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно укладеного договору б/н від 11.12.2009р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банку керувався п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 63059,89 грн., яка складається з наступного: 4313,52 грн. - заборгованість за кредитом, 51797,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3470 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафі відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2979,04 грн. - штраф (процентна складова), яку просив стягнути з нього в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позов не визнали, заперечували факт укладення позивача кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк», і підтвердили лише намір отримати кредит відповідачем, у зв'язку з чим була заповнена анкета позичальника, але в подальшому у зв'язку із запропонуванням невигідних умов кредитування відповідач відмовився укладати такий кредитний договір, кредитну картку не отримував. Докази отримання кредитної карки відповідачем не можуть бути такими, так як на фотографії із зображенням позивача неможливо ідентифікувати предмет, що він тримає в руках, а також неможливо брати як доказ анкету позичальника, так як в ній невірно зазначена дата народження позичальника, що також позбавляє можливості зробити висновок, що кредит отримував саме відповідач. Однак, якщо суд прийде до висновку про обґрунтованість позовних вимог, просили застосувати позовну давність і в позові відмовити. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Під договором приєднання частина 1 ст.634 ЦК України розуміє договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд вважає, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, що підтверджується підписанням ним заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, тобто уклали договір приєднання (а.с.6, 52, 53, 68, 7-12). Факт отримання кредитної картки підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу [PERSON] кредитних карток № [NUMBER], відкритої 11.12.2009р. зі строком дії 10/13, № [NUMBER], відкритої 19.08.2011р. зі строком дії 05/15, фотографіями зі службової камери, на якій зображений відповідач із карткою в руках, і ця обставина відповідачем в судовому засіданні належними та допустимими доказами не спростована (а.с.56, 66, 67). Крім того, факт отримання кредитної картки та активне користування кредитним коштами підтверджується витягом по рахунку за період з 01.01.1999р. по 09.01.2018р. (а.с.58-64). Умови кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON], змінювались двічі: 04.04.2011р. - кредитний ліміт 5900 грн., 23.04.2014р. - кредитний ліміт - 4400 грн. (а.с.57). Заперечення відповідача та його представника про неможливість використання копій письмових доказів, що підтверджують факт укладення кредитного договору, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки такі докази не можуть бути надані суду позивачем з поважних причин, оскільки матеріали кредитної справи знаходяться у Донецькому архіві, з яким на теперішній час взаємодія відсутня до стабілізації політичної ситуації в зоні АТО, про що надана відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.02.2018р. № 18140-ВБ (а.с.47). Суд знаходить посилання представника відповідача про неможливість ідентифікувати особу, яка писала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, з відповідачем у зв'язку з неспівпаданням дати народження позичальника, безпідставним, так як сам відповідач в судовому засіданні підтвердив належність підпису в цієї анкеті-заяві йому, а також зазначенням РНОКПП відповідача у цієї анкеті-заяві, який зазначений у довідці про видачу відповідачу РНОКПП, що дає підстави вважати, що саме він писав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором. В підтвердження суми заборгованості по кредиту позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 11.12.2009р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], яка становить 63059,89 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4313,52 грн., заборгованості за процентами - 51797,33 грн., в тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість - 233,25 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 51564,08 грн., комісія, в т.ч. нарахована комісія - 3470,00 грн., заборгованість по судовим штрафам - 3479,04 грн. (а.с.4, 5). Визначаючи суму заборгованості по кредитному договору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідно зазначити наступне. Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.20 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015р. на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» місто Покровськ (колишній Красноармійськ) відноситься до вказаного Переліку. Згідно паспорта громадянина України відповідач зареєстрований та постійно проживає [ADDRESS], отже на нього поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем було безпідставно включено до суми заборгованості заборгованість по судовим штрафам в сумі 3479,04 грн., яка підлягає виключенню з розрахунку. Щодо заяви відповідача та його представника про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися о суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки. Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В статті 264 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До винесення судом рішення відповідачем та його представником було зроблено заяву про застосування судом позовної давності. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] 5 жовтня 2017 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 31 жовтня 2014 року та витягу по картці відповідачем було оплачено 180 грн. (поповнення карти в терміналі самообслуговування (м. Красноармійськ, мкр. Южний, б.3, Відділення банку), що свідчить про визнання ним свого боргу за кредитним договором, отже перебіг позовної давності слід вважати перерваним, і час, що минув до його переривання не може бути зарахований до нового строку, а перебіг позовної давності починається заново. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 1.12.2009р. в сумі в сумі 59580,85 грн. що складається із заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4313,52 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 51797,33 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3470 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно роз'яснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.36 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. № 10 із змінами, внесеними згідно з постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015р. № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-У1). З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за первісним позовом становить 94,48%, з розрахунку 63059,89 грн. - 100%, 59580,85 грн. - х%, х = 59580,85 грн. х 100% : 63059,89 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1511,68 грн., з розрахунку 1600 грн. х 94,48% грн. : 100%. Відповідно до ст.ст.256, 257, 259, 264, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial