Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 45 579,28 грн., посилаючись на те, що 12 вересня 2007 року відповідач став клієнтом банку ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої отримав платіжну карту. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно з п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 6.7. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав тим, що станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість на загальну суму 45 579,28 грн., яка складається із: 7 251,39 грн. кредиту; 33 962,54 грн. процентів за користування кредитом; 1 956,81 грн. пені та комісії; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 2 158,54 грн. - штрафу (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 45 579,28 грн. та судові витрати, повязані з сплатою судового збору у сумі 1 378,00 грн. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на те, що у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30 квітня 2016 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 45 579,28 грн. Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 11 березня 2015 року за кредитним договором була стягнута заборгованість у сумі 14 426,85 грн., яку необхідно вирахувати із загальної суми заборгованості відповідача. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 квітня 2016 року становить 31 152,42 грн., із яких: 28 674,07 грн. відсотки за користування кредитом; 756,81 грн. пеня та комісія, 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 471,54 грн. штраф (процентна складова) (а.с.96-99). Відповідач [PERSON] заявив про застосування строку позовної давності посилаючись на те, що позивач нарахував штрафні санкції за період з 2011 року (а.с.54) та те, що за рішенням суду вже була стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 7 251,39 грн., але позивач знову звернувся до суду з тих самих підстав, з приводу того ж самого спору. Розрахунок заборгованості невірний, так як за розрахунок взято період, за який заборгованість та штрафні санкції вже були стягнуті рішенням Іванівського районного суду Херсонської області у справі 656/731/14-ц від 11 березня 2015 року. Позивач нарахував штрафні санкції, які майже в шість разів перевищують тіло кредиту, а тому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягають зменшенню до розміру кредитної заборгованості (7 251,39 грн.) (а.с.55-57). Крім того, оскільки ухвалено рішення Іванівського районного суду Херсонської області у справі № 656/731/14-ц від 11 березня 2015 року про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 вересня 2007 року, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, а вимог згідно ст. 625 ЦК України позивач не заявив (а.с.82-83). Додаткові пояснення банку ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права, та є необґрунтованими. Так, банк зазначив, що останній платіж відповідачем здійснено 30 квітня 2013 року, що свідчить про визнання боргу, а тому позов подано в межах строку позовної давності. Однак заява подана відповідачем про застосування строку позовної давності до штрафних санкцій, а не до позову в цілому. Позивач не має права нараховувати відсотки, комісію та пеню за кредитним договором після набрання законної сили рішенням суду про дострокове стягнення кредиту, так як це суперечить вимогам чинного законодавства України, а відтак позовні вимоги про стягнення даних сум є незаконними (а.с.87-89). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на письмові заперечення, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 визначена правова позиція, згідно якої правила користування платіжною карткою є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Із матеріалів справи видно, що відповідачу видано дві кредитні картки, одна із яких строком дії до кінця березня 2015 року, інша із строком дії до кінця серпня 2015 (а.с.46). Таким чином, перебіг строку позовної давності починається з 01 вересня 2015 року. Із розрахунку заборгованості видно, що після закінчення строку дії кредитної картки відповідач вносив платежі в рахунок погашення кредиту, останній платіж ним здійснено 03 жовтня 2015 року, що свідчить про визнання боргу та переривання строку позовної давності. Строк позовної давності необхідно обчислювати з наступного дня після внесення останнього платежу в рахунок погашення кредиту, а саме з 04 жовтня 2015 року. Позивач звернувся з позовом до суду 07 червня 2016 року, тобто в межах строку позовної давності. За таких обставин заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Із представлених позивачем доказів видно, що 12 вересня 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач одержав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8-13). Згідно розрахунку до уточненої позовної заяви заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 квітня 2016 року складає 31 152,42 грн., в тому числі: 28 674,07 грн. - проценти за користування кредитом, 756,81 грн. пеня та комісія, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 471,54 грн. - штраф (процентна складова). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, відсутня дата їх складання, про те в заяві зазначено, що відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку та погодився з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6 на звороті). Згідно з п. 5.2. Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення держателем або довіреною особою вимог законодавства України та / або вимог договору та / або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити розрахунок по карті та / або признати карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або в частині у разі невиконання держателем або довіреною особою держателя своїх боргових та інших обовязків по цьому договору. Згідно з п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту, зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, також у виписці по картрахунку відповідно п. 4.9. цього договору. Якщо в строк 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, та вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру надання на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно з п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно з п. 6.7. Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Згідно з п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Згідно з п. 5.5 Правил користування платіжною карткою за користування кредитом та Овердрафтом банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно з п. 5.7. Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових та інших зобовязань по цьому договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Суд вважає, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 29 430,88 грн. ( 28 674,07 грн. + 756,81 грн. = 29 430,88 грн.). Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню неустойка у вигляді штрафу (процентна складова) у розмірі 1 471,54 грн. (28 674,07 + 756,81 грн. = 29 430,88 грн. х 5% = 1 471,54 грн.) та фіксована частина штрафу у сумі 250 грн. за порушення позичальником строків платежів більш ніж на 120 днів відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 31 152,42 грн. ( 28 674,07 грн. + 756,81 грн. + 250 грн. + 1 471,54 грн. = 31 152,42 грн.), яка складається із: процентів за користування кредитом у сумі 28 674,07 грн., пені та комісії у сумі 756,81 грн., штрафу (процентна складова) у сумі 1 471,55 грн., штрафу (фіксована частина) у сумі 250,00 грн.. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в тій їх частині, що вимоги позивача про стягнення відсотків, комісії та пені, штрафу за кредитним договором, після набрання законної сили рішенням суду про дострокове стягнення кредиту, суперечить вимогам законодавства з наступних підстав. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-157цс16 від 25 травня 2016 року системний аналіз статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та зміст кредитного договору дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач свої зобовязання за кредитним договором та судове рішення про задоволення вимог кредитора не виконав, правовідносини між сторонами кредитного договору не припинились, то відповідач не звільнений від виконання грошових зобовязань, а позивач має право на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами цивільного кодексу, а також процентів. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, що становить 1 378,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved