Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов договору б/н від 31.05.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 800,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами складають між ним та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача під заявою. Посилаючись на статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач зазначає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобовязання належним чином не виконувала, тому станом на 31.08.2017 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 23616,43 гривень, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 602,77 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом 17847,51 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3565,37 грн.; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1100,78 грн.. На підставі ст.1054 ЦК України позивач просить стягнути заборгованість по кредиту та судові витрати. В судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання зявилася, подала до суду заяву про застосування строку позовної давності до стягнення суми заборгованості. Якщо не буде задоволено клопотання про застосування строку позовної давності, відповідач просила зменшити розмір неустойки (пені, штрафу), в звязку з тим, що штраф значно перевищує суму грошей, які вона отримала в кредит від банку, просить також врахувати її майновий стан. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вислухавши пояснення сторін, вивчивши відзив та пояснення на нього позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Існування договірних зобов`язань між сторонами підтверджується заявою від 31.05.2011 року, згідно з якою позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач умов договору та вимог закону не дотримувалася, внаслідок чого згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 31.08.2017 року за нею утворилась заборгованість в розмірі 23616,43 гривень, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 602,77 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом 17847,51 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3565,37 грн.; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 1100,78 грн. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. В якості складової боргу відповідача позивач вказав заборгованість за пенею та комісією 3565,37 грн., не навівши розрахунку окремо пені і окремо комісії, які за своєю правовою природою не повязані між собою: пеня є засобом забезпечення виконання зобов'язання, а комісія є платою за послугу. Позивач не обґрунтував у позові, на підставі яких норм законодавства або умов кредитного договору між сторонами він нарахував комісію за користування кредитом, не розкрив механізм нарахування її відповідачу в зазначеному у позову розмірі. В частині першій статті 901 ЦК України вказано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Ця плата і є комісією. Згідно з ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Позивач не зазначив у позові, які його дії носили характер послуг для відповідачки, яким пунктом кредитного договору встановлено розмір, строки та порядок їх оплати, не надав суду розрахунок суми комісії, яка підлягає стягненню з відповідачки. На думку суду, в даному випадку відкриття позичкового рахунку, його ведення, видача кредиту - це не послуги, надані позичальнику, а прямий обов'язок банку, пов'язаний з урахуванням операцій з кредитування відповідно до нормативних актів Національного банку України. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Цивільно-правова відповідальність це самостійний вид юридичної відповідальності, який полягає у застосуванні державного примусу до правопорушника шляхом позбавлення особи певних благ чи покладення обов'язків майнового характеру. До правопорушника застосовуються санкції майнового характеру, які спрямовані на відновлення порушених прав та полягають у відшкодуванні збитків, стягненні неустойки чи пені. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Що стосується стягнення пені, то позивач не надав суду розрахунок суми пені, яка підлягає стягненню з відповідачки, тому суд дійшов висновку, що в частині позовної вимоги про стягнення боргу по пені і комісії за користування кредитом в розмірі 3565,37 грн. слід відмовити. Згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. У наданому розрахунку позивач зазначив, що згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, з відповідача необхідно стягнути заборгованість по штрафам 1600,78 грн., що складається з 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1100,78 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-5). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд бере до уваги, що розмір нарахованих штрафів значно перевищує розмір боргу за тілом кредиту, відповідач ніде не працює, її чоловік також безробітній та перебуває на обліку у Петропавлівському районному центрі зайнятості. Родина проживає у скрутних матеріальних умовах у винайнятій квартирі. Зазначені обставини підтверджуються довідкою № 1089 від 08.12.2017 року та актом обтяження житлово-побутових умов від 11.12.2017 року (а.с. 81-82). Враховуючи зазначене, суд відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України частково задовольняє позов в частині стягнення з відповідача штрафів в розмірі 300 грн., що складається з 100,00 грн. - штраф (фіксована частина), 200 грн. - штраф (процентна складова). На підставі аналізу належних і допустимих доказів у їх сукупності та норм матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 18750 (вісімнадцять тисяч сімсот пятдесят) гривень 28 коп., яка складається з наступного: 602,77 грн. заборгованість за кредитом; 17847,51 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом: 100,00 грн. - штраф (фіксована частина), 200 грн. - штраф (процентна складова), в іншій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України відповідач повинна відшкодувати на користь позивача підтверджені платіжним дорученням № PROM8В6NIR від 18.09.2017 року судові витрати на сплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1270,40 грн., решту сплаченого судового збору в розмірі 329,60 грн. слід залишити на позивачеві. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial