Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 08.02.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Договір банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року, у відповідності до якого відповідач отримав грошові кошти у формі кредиту в розмірі 19000грн. із сплатою 20% річних з кінцевим терміном до 08.08.2013 року. Однак, відповідачем не було виконано покладених на нього договором зобовязань, в результаті чого заборгованість [PERSON] станом на 23.07.2015 року складає 56423,68грн., з яких 8078,57грн. заборгованість за кредитом; 610,44грн. відсотки за користування Кредитом, 494,76грн. комісія за РО; 47239,91грн. неустойка (пеня за прострочення сплати платежів). Оскільки по сьогоднішній день, відповідачем не вчинено дій для погашення наявної в нього заборгованості, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» заборгованість за Договором банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року в розмірі 56423,68грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не зявився. Однак, в попередній судових засіданнях проти позову заперечив. Окрім того, звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» про визнання кредитного договору частково недійсним із змінами та доповненнями. Мотивуючи зустрічні позовні вимоги вказує на те, що туряниця М.Г. з ПАТ «ВіЕйБі Банк» заключив Договір банківського обслуговування для отримання споживчого кредиту №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011року та Договір банківського обслуговування для отримання споживчого кредиту №ВL_КГ100094669 від 13.02.2012року. ПАТ «ВіЕйБі Банк» з моменту укладення та підписання договорів, а також на протязі їх дії вдавався до явного чи то прихованого порушення норма законодавства України, що проявилися в порушенні прав споживача банківських послуг [PERSON] Банком були включені в умови договорів умови, що протиріччям нормам законодавства України. Так, в договорах про кредитування включена послуга «Комісія за управління кредитом». ПАТ «ВіЕйБі Банк» при складанні договорів порушив цілий ряд норм, що прописані в «Правилах надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою НБУ №168, від 10.05.2007 року. Відповідно до абз.2 п.3.4 вказаних Правил відповідачем, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не було надано обґрунтування супутньої послуги «Комісія за управління кредитом». Так, не було вказано, що саме входить в послугу «Комісія за управління кредитом», не вказано розрахунку комісії, не розяснено при яких обставинах вона нараховується та не нараховується. Банком відносно вказаної послуги були порушені вимоги ст.3 вище згаданих Правил, коли приховав і не вказав перелік, розмір і базу розрахунку послуги «Комісія за управління кредитом». Таким чином розмір вказаної послуги в договорах про кредитування встановлювався ПАТ «ВіЕйБі Банк» без врахування обєктивних економічних показників, з порушенням умов справедливості. [PERSON] висуває [PERSON] неправомірно нараховану пеню, яка не відповідає умовам Договору банківського обслуговування для отримання споживчого кредиту №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011року та Договору банківського обслуговування для отримання споживчого кредиту №ВL_КГ100094669 від 13.02.2012року. У зв1язку з цим, просив суд задовольнити зустрічний позов та винести рішення, яким скасувати нарахування за послугу «Комісія за управління кредитом», що відповідно законодавства є нікчемним і недійсним правочином і яка прописана в п.4 Спеціальної частини, п.1.6 Загальної частини Договорів банківського обслуговування для отримання споживчого кредиту №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011року та №ВL_КГ100094669 від 13.02.2012року, визнати неправомірною вимогу ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування «Штрафу» та «пені», які прописані в п.8, п.9 Спеціальної частини та повязані з цим інші умови Договору №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011року, визнати неправомірною вимогу ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо нарахування «Штрафу» та «Пені», які прописані в п.9, п.10 Спеціальної частини та повязані з цим інші умови Договору №ВL_КГ100094669 від 13.02.2012року, визнати загальну повну заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011року на основі розрахунку із врахуванням попередньо здійснених платежів в сумі 3364,05грн., визнати загальну повну заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №ВL_КГ100094669 від 13.02.2012року на основі розрахунку із врахуванням попередньо здійснених платежів в сумі 6026,17грн., розстрочити [PERSON] виконання рішення суду погашення заборгованості перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» рівними частинами щомісячно до закінчення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», але не довше ніж на протязі 12 місяців, компенсувати судові витрати, понесені [PERSON] відповідно до законодавства. Однак, в той же час, [PERSON] просив суд зменшити розмір нарахованої пені в порядку ст.ст. 551 та 616 ЦК України. Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні зустрічного позову, так як такий є необґрунтованим та таким, що заявлено безпідставно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. По справі встановлено, що 08.02.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено Договір банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року, у відповідності до якого відповідач отримав грошові кошти у формі кредиту в розмірі 19000грн. із сплатою 20% річних з кінцевим терміном до 08.08.2013 року, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією зазначеного Кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.1. Договору банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року та відповідно до п.4 Спеціальної частини Кредитного договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої складає 1,50% від суми Кредиту. У ч.2 ст.1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. У відповідності до п.п.2.4.1 та п.п.2.4.2 Договору банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті кредиту, виходячи із фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачуються Позичальником в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини Договору. При розрахунку процентів, враховується день видачі кредитних коштів (день збільшення доступного залишку коштів на ПР Позичальника) та виключається останній день строку остаточного повернення всіх кредитних коштів. Проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів, у звязку з чим, станом на 23.07.2015 року прострочена заборгованість відповідачки за кредитом становить 56423,68грн., з яких 8078,57грн. заборгованість за кредитом; 610,44грн. відсотки за користування Кредитом, 494,76грн. комісія за РО; 47239,91грн. неустойка (пеня за прострочення сплати платежів). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних за змістом зобовязань. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків на моральної шкоди. У відповідності до п.4.3 Договору банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року у випадку прострочення Позичальником сплати або несплати в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини Кредиту та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Спеціальної частини Договору. Судом встановлено, що позивачем нарахована пеня за Договором банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року в розмірі 47239,91грн., що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. У відповідності до ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Таким чином суд зменшує розмір нарахованої пені до суми заборгованості за кредитом в розмірі 8078,57грн. У відповідності до ч.3 ст.551 КК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до переконання, що із [PERSON] підлягає стягнення на користь позивача кредитна заборгованість в розмірі 17262,34грн., з яких 8078,57грн. заборгованість за кредитом; 610,44грн. відсотки за користування Кредитом, 494,76грн. комісія за РО; 8078,57грн. неустойка (пеня за прострочення сплати платежів). Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. За таких обставин суд приходить до переконання, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, із [PERSON] підлягають стягненню на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 17262,34грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх\~вимог і заперечень. Однак, суд приходить до переконання, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості, вимоги такого не підтверджені жодним належним доказом. Окрім того, вимоги в зустрічному позові відносно умов Договору банківського обслуговування для отримання споживчого кредиту №ВL_КГ100094669 від 13.02.2012 року не є взаємоповязаними із первісним позовом, так як первісні позовні вимоги випливають із правовідносин між сторонами внаслідок укладення Договору банківського обслуговування №ВL_ЖГ00011824 від 08.02.2011 року. На підставі наведеного,

Outcome: partial