Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „БАНК Форум звернулось до Липовецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про ЗВЕРНЕННЯ СТЯГНЕННЯ НА ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 08 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком «ФОРУМ» та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір №0196/08/20-ZLv, згідно з яким позичальнику надано кредит на суму 10 000 (десять тисяч) доларів 00 центів США, строком повернення по 06 липня 2018 року зі сплатою процентів за користування строковим кредитом в розмірі 14 % річних. Ціль кредитування - споживчі потреби. Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити нараховані проценти за його користування, можливу неустойку (пеня, штраф) в обумовлені договором строки. Належне виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором повинно було здійснюватись шляхом повернення кредиту частинами щомісячно і сплатою відсотків за користування кредитом щомісячно, не пізніше 20 (двадцятого) числа місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами. У звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, ПАТ «Банк Форум» звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 05.06.2015 року рішенням Липовецького районного суду Вінницької області позов задоволено частково. По сьогоднішній день рішення суду від 05.06.2015 р. по справі № 136\\636\\15-ц не виконано. На день подання позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки зобов'язання за кредитним договором залишається невиконаним. Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову оплату процентів Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого платежу та/або несплачених процентів. Згідно п.4.4. кредитного договору за кожен випадок невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань, передбачених п.3.3. цього Договору, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5 000 грн. 00 коп. На день подання позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки зобов'язання за кредитним договором залишається невиконаним. Станом на 24 березня 2015 року із урахуванням рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 05.06.2015 р., загальна сума боргу складає 4 712 дол. 74 центи та 50 грн. 00 коп., в тому загальна сума заборгованості Позичальника за кредитним договором становить: - 905,27 дол. США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 3 364,00 дол. США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів; - 405,28 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - 38,19 дол. США - поточна заборгованість за нарахованими процентами; всього сума заборгованості за кредитним договором без штрафних санкцій становить 4 712,74 дол. США , що еквівалентно 100 783 грн. 79 коп.; -50 грн. 00 коп. - пеня за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках; (а всього сума заборгованості за кредитним договором становить 100\~833 грн. 79 коп. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, відповідно до п.2.1 Договору з [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено з Банком Іпотечний договір від 08.07.2008 року, відповідно до якого предметом іпотеки є: земельна ділянка 0,24 га, кадастровий номер 0522285200:01:000:0620, що розташована на території Приборівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, село Приборівка по вулиці Незалежності та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН 01353, виданого Приборівською сільською радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області 08.07.1996р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №15. Згідно ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не эедме встановлено законом (право застави). Дане право передбачене також і п. 3.4.1. Договору іпотеки, відповідно до якого, Позивач як іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником, своїх зобовязань за кредитним договором задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством. Статтею 589 ЦК України визначені правові наслідки невиконання зобовязання забезпеченого заставою, зокрема, частиною 1 цієї статті передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Правові ж наслідки порушення обовязків іпотекодавця передбачені частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», а саме: у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 2 статті 590 ЦК України визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернені стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнені на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Аналогічне положення міститься і в п. 3.4.1. Договору іпотеки. Також і пунктом 5.1. Договору іпотеки передбачено, що Позивач набуває право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки у випадках, якщо сума наданого кредиту та/або проценти за користування ним, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки, встановлені Кредитним договором. Також і пунктом 5.2. Договору іпотеки встановлено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання за кредитним договором, забезпеченого іпотекою, а якщо його вимога не буде виконана звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 2 ст. 589 ЦК України та ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги ь конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Частиною 3 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що іпотекою також забезпечуються, зокрема, вимоги іпотекодержателя щодо відшкодував витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст.590 ЦК України, ч. З ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» та п. 5 Договору іпотеки, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється зокрема, за рішенням суду. Відповідно до п. 5.4 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Пунктом 5.6. Договору іпотеки право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, встановлених пунктом 5 цього Договору належні Іпотекодержателю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила суд позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] позовні вимоги також визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 130 частиною 4 ЦПК України передбачено ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд у мотивувальній частині може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при предявленні позову був звільнений від його сплати згідно п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога предявлена після вирішення вимоги про виконання основного зобовязання (стягнення заборгованості тощо). На підставі ст.ст. 11, 16, 572, 589, 590, 1049 ЦК України,

Outcome: approved