Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 18 березня 2008 року між Закритим акціонерними товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір за яким останній отримав в кредит 6177 грн. 01 коп. під 12 % річних на суму залишку зі сплатою помісячними платежами. Через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором, станом на 23 червня 2015 року за ним утворилась заборгованість на суму 40654 грн.13 коп. яка складається із : заборгованості за кредитом 6177 грн. 01 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом 456 грн. 11 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 917 грн. 29 коп. та пені за своєчасне виконання зобовязань за договором на суму 33103 грн. 72 коп. За вирахуванням стягнутої за судовим рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 травня 2012 року сума заборгованості складатиме 3076 грн. 36 коп. яку банк просив стягнути з відповідача та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак, згідно поданої заяви просив суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився без поважних причин, оскільки про їх існування наявність суду не повідомлено на момент розгляду справи, в звязку з чим, суд в силу ст. 224 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2008 року між Закритим акціонерними товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір за умовами якого його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 3-7). Пунктом 2.1 цих Умов передбачено, що банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству (далі-ТСП). Строк, термін повернення, розмір Кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в Заяві Позичальника (далі - Заява), підписанням якої Клієнт та Банк укладають Кредитно-застаний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Відповідно до заяви [PERSON] позичальника за вищевказаним кредитним договором, останній отримав в ЗАТ «КБ «ПриватБанк» строковий кредит у сумі 6177 грн. 01 коп. на строк 12 місяців, з 18 березня 2008 року по 17 березня 2009 року та зобовязується щомісячно в період сплати за який приймається період з «1» по «5» число кожного місяця надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 632 грн. 69 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат згідно з Умови (а.с. 4) Згідно розрахунку наданого позивачем (а.с. 6), в період дії кредитного договору, відповідач, не дотримався умов його виконання та станом на 23 червня 2015 року за ним створилася заборгованість на загальну суму 40654 грн.13 коп., зокрема : 6177 грн. 01 коп. заборгованості за кредитом; 456 грн. 11 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 917 грн. 29 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом та 33103 грн. 72 коп. пені за своєчасне виконання зобовязань. Водночас, за рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 травня 2012 року, у справі за позовом банку до [PERSON] про стягнення заборгованості позов банку задоволено повністю та стягнуто з боржника на користь банку заборгованість у розмірі 40610,47 грн. за кредитним договором від 18 березня 2008 року. Зазначене рішення суду не виконане, як зазначає позивач. З даного судового рішення вбачається, що судом було стягнуто тіло кредиту в сумі 6177,01 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 456,11грн.; 917,29 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, а всього 40610,47 грн. Отже, означеним судовим рішенням з відповідачів була стягнута вся сума заборгованості за кредитним договором, в тому числі за тілом кредиту. Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється з передбачених договором або законом. Як зазначив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 17 своєї постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняються зокрема, з підстав зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Зважаючи на те, що сторони визначили строк дії кредитного договору до 17.03.2009 року включно, а нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору не передбачено, та крім того, судовим рішенням від 24 травня 2012 року кредитна заборгованість стягнута, то договірні правовідносини між сторонами припинились. Таким чином, невиконання відповідачем грошового зобов'язання перед банком після закінчення дії договору дає підстави для застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не продовження нарахування відсотків за користування кредитними коштами, Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ураховуючи вищенаведене та зважаючи на те, що банком не заявлено вимог про стягнення з відповідача коштів на підставі ст. 625 ЦК України, то його позовні вимоги в межах даної справи є безпідставні та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed