Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ «КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виселення з житлового будинку [ADDRESS]. В ході слухання справи позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких позивач просить суд виселити [PERSON], [PERSON] та неповнолітню дитину [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №МКС0О104000179, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 30800,00 доларів США на термін до 04 червня 2037 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «КБ «Приватбанк» і [PERSON] 08 червня 2007 року уклали договір іпотеки № МКС00104000179, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 39,90, житловою площею 24,80 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу. Відповідачі не надали своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 16 січня 2013 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 39,90, житловою площею 24,80 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк». Після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника, добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений, або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Просить суд виселити [PERSON], [PERSON] та неповнолітню дитину [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» не визнав, посилаючись на те, що він дійсно отримав грошові кошти в сумі 30800,00 доларів США за кредитним договором від 08 червня 2007 року у ПАТ «КБ «Приватбанк» та в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором надав ПАТ «КБ «Приватбанк» в іпотеку житловий будинок [ADDRESS], який належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Йому відомо про те що рішенням суду звернено стягнення на цей житловий будинок, але він турбується, що після їх виселення з будинку ніхто за ним не буде доглядати, вартість будинку впаде у ціні, а це суттєво відобразиться у розмірі залишку його заборгованості. Крім того, зазначив що вимогу ПАТ «КБ «Приватбанк» про добровільне виселення з житлового будинок [ADDRESS] не отримував. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк». Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, але надала заяву, згідно якої просить розглянути дану цивільну справу без її участі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Балюра Р.С., що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що при виселенні відповідачів будуть порушені права і інтереси неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ «КБ «Приватбанк» знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МКС0О104000179, відповідно до умов якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 30800,00 доларів США на термін до 04 червня 2037 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.5-7). 08 червня 2007 року на забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № МКС00104000179, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 39,90, житловою площею 24,80 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу (а.с.8-9). Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 22 листопада 2012 року задоволено позов ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 39,90, житловою площею 24,80 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (а.с.10-12). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16 січня 2013 року було змінено рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 22 листопада 2012 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та визначення розміру заборгованості за кредитним договором (а.с.13-17). Згідно вимоги №30.1.0.0/2-458 від 01 березня 2013 року ПАТ «КБ «Приватбанк» замовним листом направлялось повідомлення за адресами проживання відповідачів про необхідність протягом місяця з дня отримання вимоги, добровільно звільнити житловий будинок [ADDRESS] разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями, однак на пред'явлені вимоги відповідачі не відреагували, порушення не усунули (а.с.18, 19, 20). Доводи відповідача щодо неотримання вимоги №30.1.0.0/2-458 від 01 березня 2013 року ПАТ «КБ «Приватбанк» про виселення з даного житлового будинку спростовуються листом №16/10-2-112 від 09.04.2014 року Центру поштового зв'язку №5 Донецької дирекції «Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», згідно якого рекомендований лист з повідомленням №4994503631644 надійшов до відділення поштового зв'язку №17 м.Маріуполя 20.03.2013 року та вручений 22.03.2013 року під розписку в книзі ф.8 [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], 87517. Повідомлення про вручення за №8751700578652 відправлене 22.03.2013 року за адресою, вказаною на бланці ф.119. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно. їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, вимоги ст.40 вказаного Закону України «Про іпотеку» банком виконані в повному обсязі, оскільки після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру, відповідачам направлена вимога про добровільне звільнення вказаної квартири протягом одного місяця з дня отримання відповідної вимоги, однак останні не звільнили будинок добровільно. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК України. Згідно довідки Приморського районного сектору у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області №1740 від 19.12.2013 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.83). Згідно довідки-акту виданої КСН «Бригантина» №12/375 від 23.12.2013 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження, зареєстровані в [ADDRESS], [ADDRESS], а фактично проживають в [ADDRESS] з 12.06.2007 року по теперішній час (а.с.80). Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення відповідачів з житлового будинку [ADDRESS], який є предметом іпотеки є обґрунтованими, а тому позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» суму сплаченого останнім судового збору за розгляд немайнового спору у розмірі 114 гривень 70 копійок, по 57 гривень 35 копійок з кожного.

Outcome: approved