Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № б/н від 23.03.2011 року на загальну суму 50645,55 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності та надав до суду пояснення на заперечення відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про застосування строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За розрахунками позивача, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.08.2017 року має заборгованість - 50645,55 грн., яка складається з наступного: 593,02 грн. - заборгованість за кредитом; 42459,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4705,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2387,88 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно Умов та правил надання банківських послуг які мстяться в матеріалах справи строк позовної давності стосовно вимог банку становить 50 років. За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Проте, вказані Умови, якими передбачається збільшення позовної давність, не містять підпису позичальника, а тому ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Такий висновок міститься правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-757цс15 та від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання строк позовної давності починається заново. За змістом частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. З матеріалів справи вбачається, що погашень по кредитному договору № б/н від 23.03.2011 року відповідач не здійснював після 22.07.2014 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що звернувшись до суду 28 вересня 2017 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Така правова позиція узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах по справі № 6-990 цс 15 від 27 січня 2016 року, по справі за № 6-1457 цс 16 від 9 листопада 2016 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для застосування. У зв'язку з тим, що строк позовної давності закінчився, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову

Outcome: dismissed