Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ві Ес Банк» звернулось до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], яка діє від свого імені та імені своєї дитини [PERSON], [PERSON], про виселення з житлового приміщення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство ««Ві Ес Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF52873, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 46000,00 доларів США під 12,5 % з кінцевим строком повернення 04.10.2030 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 жовтня 2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки, зареєстрований у реєстрі № 6050, відповідно до якого відповідач надала в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2008 року. На даний час відповідач [PERSON] має прострочену заборгованість перед банком. Відповідачу [PERSON] кілька раз направлялась повідомлення-вимога про звільнення предмета іпотеки, однак дана вимога залишена без розгляду відповідачем. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 лютого 2014 року, що набрало законної сили 25.02.2014 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], відповідачі в добровільному порядку приміщення не звільняють, тому позивач ставить вимогу про їх виселення в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомленні, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF52873. Відповідно до даного кредитного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 46000,00 доларів США під 12,5 % з кінцевим строком повернення 04.10.2030 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 жовтня 2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки, зареєстрований у реєстрі №6050, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2008 року. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.02.2014 року у зв'язку з неналежним виконання відповідачем умов кредитного договору, звернуто стягнення на предмет іпотеки. Дане рішення набуло законної сили 25.02.2014 року. Позивач на підставі рішення суду про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки повідомив відповідача про необхідність виселення з будинку, що підтверджується листом вимогою №42/321, 42/314 та 42/316 від 08.05.2014 року. Відповідач продовжує проживати в будинку, який є предметом іпотеки. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч.1, 3 ст.109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Обгрунтовуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що відповідач був обізнаний щодо рішення банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та про необхідність виселитись з будинку, а тому позов підлягає до задоволення. У зв'язку із задоволенням пред'явлених до відповідача позовних вимог про виселення, з нього на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та ч.1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч.1, 3 ст. 109 ЖК УРСР,

Outcome: approved