Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»(далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором вказавши, що 03 жовтня 2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DN80FI00000159, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 38208,50 доларів США на термін до 02.10.2029 р. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Станом на 28.02.2017 р. [PERSON] має заборгованість в сумі 1415841,46 доларів США, однак позивач просить стягнути з відповідачів солідарно частину суми боргу в розмірі 29196,85 доларів США та судові витрати. В ході розгляду справи 03.01.2018 р. позивач заявлені вимоги уточнив, просив стягнути з боржника [PERSON] на користь банку суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період, відповідний загальному терміну позовної давності з 22.03.2014 р. по 22.03.2017 р. з наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 22.03.2017 р. відняти розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 22.03.2014 р., що становить 7615,87 доларів США, що за курсом 26,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.03.2017 р. складає 204486,11 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги уточненого позову підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, також просив відмовити в застосуванні строков позовної давності з огляду на те, що вони не пропущені. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про застосування до вимог строк позовної давності, оскільки у позивача строк позовної давності розпочався з 16 грудня 2009 року, так як банк дізнався про несплату частини кредиту, тому в даних правовідносинах період існування права банку на стягнення боргу має бути з 28.02.2017 р. по 28.02.2014 р. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як встановлено судом, 03 жовтня 2007 року між позивачем в особі Регіонального директора ТОВ «Перша українська фінансова компанія» [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № DN80FI00000159 (а.с.13-15). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк зобовязувався надати позичальнику кошти шляхом зарахування кредитором коштів на рахунок позичальника, відкритий у кредитора та видачі готівки через касу на строк з 03 жовтня 2007 року по 02 жовтня 2029 року включно,у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 38208,50 доларів США на наступні цілі: придбання нерухомості у розмірі 27500,00 доларів США, а також у розмірі 1925 США на сплату одноразової комісії, а також у розмірі 8783,50 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,83% на місяць на суму залишку заборгованості та кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,32% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2. даного договору. Щомісяця в період сплати з «7» до «14» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у розмірі 372,21 долар США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Однак відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту і відсотків. Так, згідно наданого суду розрахунку, станом на 28.02.2017 року сума заборгованості [PERSON] складає 29196,85 доларів США, що в перерахунку на національну валюту складає 789774,79 грн. з розрахунку курсу НБУ станом на 28.02.2017 р. 1 долар США = 27,053672 грн. (а.с. 4-8 розрахунок, а.с. 9 курси валют), а саме: 29196,85 доларів США ( що еквівалентно 789774,79 грн.). заборгованість за кредитом; 22289,20 доларів США (що еквівалентно 602922,86 грн.) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9227,68 доларів США (що еквівалентно 249608,74 грн.) заборгованість по комісії; 80867,73 долари США (до еквівалентно 2187472,10 грн. ) пеня. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). За таких обставин судом встановлено факт невиконання відповідачем належним чином кредитних зобов'язань, в зв'язку з чим у позивача виникло право на стягнення простроченої заборгованості. Що стосується клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає про таке. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України ). Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2015 р. по справі № 6-1707цс15. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу про повернення простроченої частини заборгованості, а не дострокового повернення кредиту (а.с. 10 копія повідомлення), строк договору сторонами погоджений до 02 жовтня 2029 р., а отже позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення відсотків. Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення суми заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період з 22.03.2014 р. по 22.03.2017 р., який згідно поданої заяви визнається представником відповідача. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 11846,62 грн., сплачений ним при подачі позову 23 березня 2017 р.(а.с.1), тому оскільки уточнений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст.141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу судові витрати в розмірі 1,5% від ціни позову (204486,11 грн. згідно уточненого позову), що складає 3067,29 грн., стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved