Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №A337СС9GAХ0039 від 11 квітня 2011 року у розмірі 94735,73 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 квітня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 19500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.\~Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 18.05.2015 року за кредитним договором від 11.04.2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 94735,73 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» позовну заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Також зазначив, що утримання коштів з заробітної плати [PERSON] здійснюється в рахунок погашення кредитної картки «Універсальна». Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що дійсно 11 квітня 2011 року отримав від ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» кредит у розмірі 19500 грн. строком повернення до 10 жовтня 2013 року. Погашав кредит в межах його матеріального стану. Неодноразово звертався в банк з пропозицією укласти реструктуризацію, однак банк відмовляє йому в цьому. На даний час з його заробітної плати утримують частину доходу в рахунок погашення боргу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладено договір №A337СС9GAХ0039 про отримання кредиту у розмірі 19500 грн. на строк з 11 квітня 2011 року по 10 жовтня 2013 року на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 2%, щомісячної комісії за розрахункове обслуговування у розмірі 2%. Відповідно до п. 3.2.2. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Відповідно до п. 3.2.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Відповідно до п. 3.2.4. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник зобов'язується сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов. Відповідно до п. 3.2.5. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), позичальник доручає банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів. Відповідно до п. 5.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3. умов надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (стандарт), при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Згідно зі\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4.\~ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором від 11.04.2011 року, згідно з якими заборгованість [PERSON] станом на 18 травня 2015 року становить 94735,73 грн., з яких: 18193,79 грн. - заборгованість за кредитом; 23,58 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7020 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 64510,94 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 4487,42грн. - штраф (процентна складова). Щодо вимоги про стягнення штрафу і пені суд керуються наступним. Штраф і пеня є видами неустойки (ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Хоча зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та процентів, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як зазначено з правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (разом із нарахованою індексацією та трьома процентами річних), суд, на відміну від судових рішень, наданих для порівняння, не застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, яка підлягала застосуванню. В даній справі заявлений розмір неустойки в понад 3 рази перевищує розмір кредитної заборгованості з відсоткам, докази наявності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання відсутні, немає доказів наявності у позивача збитків у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання. Враховуючи наведені обставини справи та правову позицію Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки і стягнути 13427,33 грн., що відповідає розміру кредитної заборгованості. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Слід зазначити, що сума погашеної заборгованості за кредитним договором, яку сплатив відповідач становить 3581,85 грн. та врахована при розрахунку заборгованості. Щодо неодноразового звернення відповідача до позивача з заявами про реструктуризацію боргу, суд виходить з того, що реструктуризація боргу є правом банку а не його обовязок. В судовому засіданні також встановлено, що утримання з заробітної плати відповідача здійснюється в рахунок заборгованості іншої кредитної лінії, що підтверджується копією виписки по карті 4149*****8238, відкритої на імя відповідача. Згідно зі\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в пропорційній частці задоволених судом вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial