Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 001-01517-150910 (далі Договір) від 15.09.2010 року [PERSON] отримала картковий рахунок 26256903852596 та платіжну картку. Банк надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. Відповідно до Договору відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. ПОзивач вказує, що в порушення умов Договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30.04.2015 року заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» склала 5050,87 грн., з яких: 5050,87 грн. - тіло кредиту, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення. В позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до судового засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 15.09.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 001-01517-150910, згідно якого [PERSON] отримала картковий рахунок 26256903852596 та платіжну картку. Банк надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. У відповідності з договором відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. Згідно п. 1.5 договору кредитування рахунку здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у договорі та вчинення інших операцій не заборонених діючим законодавством України. Згідно п. 2.3. договору Держатель сплачує банку проценти за користування кредитом та/або овердрафтом, за ставками які зазначені в тарифах. Згідно п.п. 3.6 договору, держатель картки зобовязаний щомісяця, в строки визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Так згідно п. 5.8 договору у разі невиконання та/або неналежного виконання клієнтом своїх зобовязань за цим договором понад 91 календарний день, банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір шляхом відправлення листа на адресу клієнта. Через 10 календарних днів з дати відправлення листа клієнту цей договір вважається розірваним. Отже строків дії договору та повернення кредиту договором не зазначено. Документу про видачу електронної картки з зазначенням терміну її дії суду не надано. Копії листа про розірвання договору та доказів його відправлення відповідачу суду не надано. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем не надано доказів наявності заборгованості та підстав повернення кредиту. Отже доказів порушення виконання зобовязань з боку відповідача суду не надано. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України залишається за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed