Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості у сумі 783,58 грн.. Позовні вимоги обґрунтовуються поданими суду доказами, що підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з»явився, оскільки подав суду клопотання (а.с. 30, 33) про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи (а.с. 36), відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, заперечень проти позову не подала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи (ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Відповідно до умов, укладеного 20 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (а.с. 5-9) (далі - Банк) та відповідачем [PERSON] (далі - Позичальник), договору банківського обслуговування №BLaЖГА00029213 (далі -Договір), Банк зобов'язався надати останній кредит в сумі 10000 грн., з процентною ставкою за користування ним на рівні 15 % річних, а Позичальник щомісячно здійснювати погашення частини кредиту та процентів згідно встановленого Графіку (додаток № 1 до кредитного договору а.с. 7), який є невід'ємною його частиною. (п. 2.4.2 даного договору). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов'язання за Кредитним договором відповідачем не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 12.08.2015 (розрахунок, а.с. 3) за предметом позову у сумі 783,58 грн. (в т.ч. 1,86 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, 781,72 грн. - пеня), підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 549, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. З урахуванням ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в доход держави судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved