Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №006-12515-300512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 30 травня 2012 року у розмірі 10325 гривень, з яких: 4975 гривень це заборгованість по кредиту; 4900 гривень це заборгованість по комісіям, а також судових витрат. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 05 травня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не зявились. У позові, представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача, а проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, правом на подачу заперечень і доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. Відповідач, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 10 квітня 2015 року та 05 травня 2015 року, у вказані судові засідання не зявився. Заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав і причини неявки не повідомив. А позивач, який не з`явився просив розглянути справу без його участі та не заперечував на ухваленні заочного рішення. Тому, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. А розгляд справи здійснювався на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати та у порядку частини 5 статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. У позові, позивач вказував на те, що між банком та відповідачем 30 травня 2012 року було укладено по суті кредитний договір. За яким банк, відкрив відповідачу поточний рахунок та здійснював його кредитування. Але відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманих кредитних коштів, сплати комісій, належним чином не виконала. Тому, у неї утворився борг на загальну суму 10325 гривень, яку позивач і просить стягнути на його користь, разом із судовими витратами. На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON], 30 травня 2012 року звернулась до публічного акціонерного товариства Дельта Банк шляхом заповнення анкети клієнта фізичної особи та анкети позичальника, якими просила розглянути можливість відкрити їй рахунок в гривні та здійснювати кредитування і укласти з нею договір (а.с.10-12,7-9). Тридцятого травня 2012 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством Дельта Банк було укладено договір №006-12515-300512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.3-5). За яким банк взяв на себе зобовязання відкрити [PERSON] поточний рахунок №26253906198250 у гривні, випустити та надати їй у користування платіжну картку, ПІН-код до картки, а також надати [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень, з лімітом на рахунку у розмірі 5000 гривень (який може змінюватись банком самостійно, але не більше загальної суми кредитної лінії). А [PERSON] може проводити розрахунки за операціями здійсненими з використанням платіжної картки (у тому числі для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються нею у субєктів господарювання), знімати готівку в межах ліміту, із зобов`язанням повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші плати на умовах, зазначених у договорі, тарифах (а.с.3-5). Того ж дня, 30 травня 2012 року, банк відкрив [PERSON] рахунок, видав платіжну карту та ПІН-код до неї, що вона засвідчила підписом на договорі (а.с.4). На підставі вказаного договору, у період з 30 травня 2012 року по 16 січня 2015 року, [PERSON] отримала грошові кошти на суму 5000 гривень, а сплатила 1400 гривень (а.с.6). Двадцять восьмого січня 2015 року публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулось до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення з неї боргу, що виник за договором №006-12515-300512 у розмірі 10325 гривень (а.с.2). Із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством Дельта Банк та [PERSON] виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері кредитування рахунка, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування рахунка), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого кредиту та сплати належних позивачу комісій. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 цього ж кодексу, зобовязання можуть виникати з договорів, які є обовязковими для виконання сторонами, що їх уклали. Відповідно до положень частини першої та другої статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з положень частини першої статті 1054 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1 Закону України Про захист прав споживачів №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання кредиту із споживачем укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх на умовах, передбачених договором. При цьому, в силу положень частини 1 та 2 статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Тридцятого травня 2012 року, [PERSON] та публічне акціонерне товариство Дельта Банк уклали договір №006-12515-300512 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с.3-5). За цим договором, банк взяв на себе зобовязання відкрити [PERSON] поточний рахунок №26253906198250 в гривні, випустити та надати їй у користування платіжну картку, ПІН-код до картки, а також надати [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень, з лімітом на рахунку у розмірі 5000 гривень (який може змінюватись банком самостійно, але не більше загальної суми ліміту). А [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути кредит й інші платежі на умовах, зазначених у договорі, тарифах, правилах здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам (а.с.3-5). Факт належного виконання банком зобовязання з відкриття карткового рахунку [PERSON], надання їй у користування платіжної картки з ПІН-кодом підтверджується [PERSON] у договорі (а.с.4). Факт належного виконання банком зобовязання з кредитування рахунку на суму 5000 гривень, у період з 30 травня 2012 року по 16 січня 2015 року підтверджується розрахунком (а.с.6). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на зміст підписаних [PERSON] договору №006-12515-300512 (а.с.3-4) та тарифів, які є додатком №1 до договору (а.с.5), банк та вона встановили, що остання зобовязана щомісяця (до 15 числа) здійснювати обовязків мінімальний платіж, який складається з: платежу у розмірі 3% від суми кредитного ліміту за наявності використаних коштів (тобто 3% від суми викристаних грошових коштів); платежу у розмірі 0,0001 % за користування кредитною лінією; платежу у розмірі 48% за недозволений овердрафт; платежу у розмірі 3, % у вигляді плати (комісії) за обслуговування кредитного ліміту (а.с.5,6). Відповідно до положень ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання). Виходячи з документів наданих позивачем (а.с.6), [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення отриманих кредитних коштів, у строки та розміри, передбачені договором і тарифами, належним чином не виконує. Тому, у відповідача, як позичальника, перед публічним акціонерним товариством Дельта Банк, як кредитодавцем, утворилась заборгованість у розмірі 10325 гривень, з яких: 4975 гривень це заборгованість по кредиту; 4900 гривень це заборгованість по комісіям (а.с.6). Зважаючи на встановлені обставини, та враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобовязань на підставі договору №006-12515-300512 від 30 травня 2012 року, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого їй кредиту та уплати комісій. При цьому суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, та умов договору, банк має право вимоги дострокового повернення боргу. Отже, матеріально-правову вимогу позивача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.1), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved