Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення достроково заборгованості за кредитним договором №0238//07/17-CL від 11.12.2007 року в сумі 21319,88 дол. США, в тому числі: 19712,33 дол. США - заборгованість по поверненню кредитних коштів, 1607,55 дол. США - заборгованість за нарахованими процентами та 10607,99 грн. - пені за невиконання зобовязань і 5000,00 грн. - штрафу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] на підставі кредитного договору №0238/07/17-CL від 11 грудня 2007 року отримав кредит у розмірі 20000,00 дол. США, але через порушення умов кредитного договору, позичальник повинен достроково повернути банку заборгованість за вказаним вище кредитним договором. Представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», діючий на підставі довіреностей №10/15-02 від 22.01.2015 року та №10/15-04 від 16.06.2015 року (Т.1 л.с.86, 260) в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позовні вимоги збільшив шляхом подачі уточнення до позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №0238//07/17-CL від 11.12.2007 року станом на 27.07.2015 року та просив суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором по поверненню кредитних коштів в сумі - 19712,33 дол. США, заборгованість за нарахованими процентами 2831,90 дол. США, пені 1122,91 дол. США та 5000,00 грн. штрафу, оскільки банком [PERSON] надано кредит в сумі 20000,00 дол. США, але через невиконання умов цього договору виникла заборгованість на вказану вище суму, яку боржник добровільно не сплачує, тому представник позивача просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість достроково. Також представник позивача зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] не визнав, при цьому пояснив, що банком не було порушено право [PERSON], як споживача фінансових послуг. [PERSON] з умовами споживчого кредитування був ознайомлений в повному обсязі, після чого з ним був укладений кредитний договір, примірник якого був отриманий [PERSON], що підтверджується відповідним підписом в договорі. З додатками №1 та №2 до кредитного договору [PERSON] був також ознайомлений. [PERSON] надала згоду на отримання [PERSON] кредиту в ПАТ «Банк Форум» на умовах зазначених в кредитному договорі, що також підтверджується її особистим підписом. Щодо посилання [PERSON] стосовно незаконного надання банком споживчого кредиту в іноземній валюті, вважав його необґрунтованим, оскільки ПАТ «Банк Форум» був зареєстрованим в установленому законом порядку, мав відповідне державне свідоцтво про реєстрацію, банківську ліцензію та дозвіл на право здійснення валютних операцій. Підстав для задоволення зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] він не вбачав. Також вважав, що посилання представника відповідачів [PERSON] на те, що [PERSON] не отримував кредит в сумі 20000,00 дол. США, є безпідставними, оскільки позичальник отримав в банку кредитні кошти в сумі 20000,00 дол. США, що підтверджується витягом з особового рахунку та витягами з електронної бази даних заявок, згідно яких надавався йому кредит. Крім того, в період з грудня 2007 року по жовтень 2014 року [PERSON] сплачував проценти за кредит з розрахунку кредиту 20000,00 дол. США. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики, в судові засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи (розписка, Т.3 л.с.91). Відповідач [PERSON] також на неодноразові виклики, в судові засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи (розписка, Т.3 л.с.94). Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON], діючий на підставі довіреностей № б/н від 11.03.015 року (Т.1 л.с.60) та №б/н від 20.03.2015 року (Т.1 л.с.94), в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» не визнав, пояснивши це тим, що на момент укладання договору відповідачі не були обізнані щодо істотних умов договору, а саме: щодо умов кредитування, валютних ризиків під час виконання зобовязань за кредитним договором, їм не було надано інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Також представник відповідачів вважав, що [PERSON] отримав кредитні кошти лише в сумі 3500,00 дол. США, що підтверджується оригіналом заявки на видачу готівки, решту коштів, які просить стягнути достроково банк, [PERSON] не отримував, оригіналів документів про це позивач до суду не надав. Представник відповідачів підтримав вимоги, заявлені в зустрічних позовах [PERSON] та [PERSON] та просив суд визнати недійсними пункт 1.1. (валюта кредиту) кредитного договору №0238/07/17-CL від 11 грудня 2007 року та зобовязати ПАТ «Банк Форум» перевести валюту кредитування в гривню по курсу НБУ станом на 11 грудня 2007 року та визнати недійсним договір поруки №0238/07/17-CL/S-1 від 11 грудня 2007 року і визнати поруку припиненою. В судовому засіданні було встановлено, що 11.12.2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0238//07/17-CL від 11.12.2007 року (л.с.7-9), згідно якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 20000,00 дол. США на строк до 10.12.2017 року. Згідно зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до Кредитного договору), ліміт кредитування починається з червня 2017 року. Зобовязання щодо надання відповідачу кредитних коштів позивач виконав в повному обсязі та надав позичальнику кредит на суму 20000,00 дол. США. Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується заявами на видачу готівки №5965 від 11.12.2007 року, №11198 від 17.12.2007 року та №14334 від 19.12.2007 року на суму 6500,00 дол. США. Решта заявок на видачу [PERSON] кредиту в сумі 13500,00 дол. США в банку не збереглася, оскільки були знищені через те, що термін зберігання касових документів скінчився (акти знищення документів, л.с.129-134, Т.2). Але факт видачі [PERSON] кредитних коштів в сумі 20000,00 дол. США підтверджується: - випискою по особовому рахунку за 11.12.2007 року (Т.1 л.с.105), згідно якої 11.12.2007 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 3500,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 11.12.2007 року; - випискою по особовому рахунку за 17.12.2007 року (Т.1 л.с.102), згідно якої 17.12.2007 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 2000,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 11.12.2007 року; - випискою по особовому рахунку за 19.12.2007 року (Т.1 л.с.103), згідно якої 19.12.2007 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 1000,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 19.12.2007 року; - випискою по особовому рахунку за 18.01.2008 року (Т.1 л.с.104), згідно якої 11.02.2008 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 2000,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 18.01.2008 року; - випискою по особовому рахунку за 28.01.2008 року (Т.1 л.с.105), згідно якої 28.01.2008 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 1000,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 28.01.2008 року; - випискою по особовому рахунку за 11.02.2008 року (Т.1 л.с.102), згідно якої 11.02.2008 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 5000,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 11.02.2008 року; - випискою по особовому рахунку за 29.02.2008 року (Т.1 л.с.104), згідно якої 29.02.2008 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 4000,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 29.02.2008 року; - випискою по особовому рахунку за 03.04.2008 року (Т.1 л.с.103), згідно якої 03.04.2008 року на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано 1500,00 дол. США, призначення платежу: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 03.04.2008 року. Згідно виписок по особовим рахункам в період з 11.12.2007 року по 03.04.2008 року (Т.1 л.с.106) банком на позичковий рахунок [PERSON]В №22034500001589 було перераховано коштів на загальну суму 20000,00 дол. США. Крім того, згідно витягу з електронної бази даних банку, по заяві на видачу готівки №5965 від 11.12.2007 року (Т.2 л.с.24), з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 3500,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 11.12.2007 року; - згідно витягу з електронної бази даних банку по заяві на видачу готівки №11198 від 17.12.2007 року (Т.2 л.с.25) з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 2000,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 17.12.2007 року; - згідно витягу з електронної бази даних банку по заяві на видачу готівки №14334 від 19.12.2007 року (Т.2 л.с.26) з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 1000,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 19.12.2007 року; - згідно витягу з електронної бази даних банку по заяві на видачу готівки №13101 від 18.01.2008 року (Т.2 л.с.27) з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 2000,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 18.01.2008 року; - згідно витягу з електронної бази даних банку по заяві на видачу готівки №21976 від 28.01.2008 року (Т.2 л.с.28) з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 1000,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 28.01.2008 року; - згідно витягу з електронної бази даних банку по заяві на видачу готівки №6569 від 11.02.2008 року (Т.2 л.с.29) з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 5000,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 11.02.2008 року; - згідно витягу з електронної бази даних банку по заяві на видачу готівки №25425 від 29.02.2008 року (л.с.30, Т.2) з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 4000,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 29.02.2008 року; - згідно витягу з електронної бази даних банку по заяві на видачу готівки №2698 від 03.04.2008 року (Т.2 л.с.31) з позичкового рахунку [PERSON]В №22034500001589 було видано 1500,00 дол. США, зміст операції: надання кредиту ([PERSON]В.) відповідно до кредитного договору №0238/07/17-CL від 03.04.2008 року. Із зазначених вище витягів з електронної бази даних вбачається, що номера та дати заяв на видачу готівки цілком співпадають з номерами підтверджуючих документів на проведення банківських операцій вказаних у виписці по особовим рахункам, згідно яких [PERSON] було перераховано та видано кредитних коштів на загальну суму 20000,00 дол. США. Отже, суд вважає, що зазначені вище докази, які подані позивачем до суду свідчать про отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 20000,00 дол. США і суд вважає ці докази належними та допустимими, оскільки в них містяться фактичні дані та інформація про предмет доказування. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ч.1 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зазначеного графіку (Т.1 л.с.9), визначений ліміт зменшення кредитування з червня 2017 року по грудень 2017 року. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,0% річних. Згідно п.2.4 кредитного договору проценти за користування кредитними кошами сплачуються позичальником згідно п.2.6 цього договору. Несплата позичальником процентів в терміни, встановлені в п.2.6 цього договору дати, є підставою для вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення банком стягнення на заставлене майно. Згідно п.2.6 кредитного договору проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на рахунок, зазначений в договорі, щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. Згідно п.3.3.2 кредитного договору позичальник зобовязаний повертати кредитні кошти, згідно з п.2.3 цього договору. Не пізніше строку, визначеного п.1.2 цього договору, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відповідач у справі [PERSON] зобовязання по сплаті процентів, передбачені вказаним вище кредитним договором не виконує з листопада 2014 року, а тому суд вважає, що позичальник повинен достроково повернути кредитні кошти по нарахованим процентам в сумі - 2831,90 дол. США. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до п.3.2.5 кредитного договору банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору. Згідно п.4.1. кредитного договору за несвоєчасне та часткове повернення кредитних коштів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплати процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Отже, суд вважає, що за невиконання вказаних вище умов договору [PERSON] повинен сплатити пеню в межах річного строку позовної давності, яка становить 1122,91 дол. США. Згідно п.3.3.7 кредитного договору позичальник зобовязаний протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях. Згідно п.4.4 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 (крім п.3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн.. Як було встановлено в судовому засіданні позичальник в 2014 році не застрахував предмет застави, оскільки не надав до суду доказів про це, а тому повинен сплатити банку штраф в розмірі 5000,00 грн.. Таким чином, станом на 27.07.2015 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Банк Форум» договору № 0238//07/17-CL від 11.12.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 23667,14 дол. США., що еквівалентно 522417,01 грн. згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США станом на 27.07.2015 року, яка складається з: - заборгованості по поверненню кредитних коштів 19712,33 дол. США, що еквівалентно 435120,51 грн. згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США станом на 27.07.2015 року; - заборгованості за нарахованими процентами 2831,90 дол. США, що еквівалентно 62510,00 грн. згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США станом на 27.07.2015 року; - пені за невиконання зобовязань 1122,91 дол. США, що еквівалентно 24786,50 грн. згідно курсу НБУ 22,07352 грн. за 1 дол. США станом на 27.07.2015 року (в межах річного строку перед зверненням до суду); - штрафу - 5000,00 грн.. В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та можливої неустойки був укладений договір поруки № 0238//07/17-CL/S-1 від 11.12.2007 року (л.с.15), згідно якого відповідач [PERSON] прийняла на себе зобовязання відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 0238//07/17-CL від 11.12.2007 року. Також в забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки відповідач [PERSON] 11.12.2007 року уклав з банком іпотечний договір (л.с.12-14), згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира, що знаходиться за адресою в смт. Ямпіль, вул. Боженко, 52/67, Сумської області та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Згідно статті 553 ч.1 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.554 ч.ч.1,2 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п.2.1. договору поруки поручитель зобовязується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиції (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. Відповідно до п.1.2. вищевказаного договору поруки, вказані зобовязання поручителя перед банком є безумовними і ніяких умов, крім передбачених цим договором, не потребують. Згідно п.2.2. вищезгаданого договору поруки поручитель зобовязується відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та своїм майном. Згідно п.3.1. договору поруки у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та цьому договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Отже, оскільки [PERSON] не виконує умови кредитного договору, а саме не сплачує кредитні кошти, передбачені п.п.2.5, 2.6 кредитного договору, то поручитель [PERSON] повинна відповідати перед ПАТ «Банк Форум», як солідарний боржник. Щодо вимог заявлених [PERSON] у зустрічному позові до ПАТ «Банк Форум» про визнання недійсним пункту 1.1 кредитного договору № 0238//07/17-CL від 11.12.2007 року, суд вважає, що ці вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. ПАТ «Банк Форум» на підставі Статуту, Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, Банківської ліцензії №62, виданої Національним Банком України 03.12.2001 року, а також на підставі Дозволу №62-2, виданого Національним Банком України 01.04.2004 року та додатку до Дозволу №62-3 має право на здійснення операцій, визначених п.п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (л.с.23-27). Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. У зв'язку з наведеним суд вважає, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної із сторін кредитного договору. Також судом було встановлено, що ПАТ «Банк Форум» відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням кредитного договору надав письмово повідомлення про умови споживчого кредитування, що зазначено і в п. п. 7.2, 7.7 кредитного договору. Кредитний договір між сторонами був укладений в письмовій формі і підписаний сторонами добровільно, в т.ч. і [PERSON], який погодився на ті умови, які були передбачені договором, несправедливих умов в договорі не встановлено. Надання кредиту в іноземній валюті не є підставою для визнання п.1.1. цього договору недійсним, оскільки валюту кредитування [PERSON] вибрав самостійно та на власний розсуд, а ПАТ «Банк Форум» мав право згідно ліцензії надавати кредит в іноземній валюті. Посилання позивача в зустрічному позові на ст.652 ЦК України, щодо істотних змін обставин, які можуть бути підставою для розірвання кредитного договору, суд не може прийняти це до уваги, оскільки в зустрічній позовній заяві [PERSON] просить суд п.1.1 вказаного договору визнати недійсним, а вказана вище стаття цивільного закону вказує на істотні обставини, які можуть бути підставою для розірвання договору. Щодо посилання [PERSON] у зустрічній позовній заяві на те, що він вчинив правочин під впливом помилки, суд відноситься критично, оскільки помилки внаслідок незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним. Крім того, суд зазначає, що саме по собі зростання (коливання) курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Також суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» про визнання договору поруки № 0238//07/17-CL/S-1 від 11.12.2007 року недійсним і поруки припиненою, не підлягає задоволенню з наступного. Як було зазначено вище, що ПАТ «Банк Форум» мав право на видачу кредиту в іноземній валюті, що підтверджується наявністю в нього ліцензії на здійснення валютних операцій. Крім того, посилання позивача за зустрічним позовом на незаконність зазначення ціни кредитного договору та того, що кредитний договір носить дискримінаційний характер, а також посилання на статті Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає їх безпідставними, оскільки [PERSON] не є стороною за кредитним договором, а є поручителем, яка забезпечує виконання обовязків боржника за його зобовязаннями. Згідно умов договору поруки від 11.12.2007 року (Т1 л.с.15) видно, що [PERSON] поручилася перед банком за виконання її чоловіком, [PERSON] кредитних зобовязань, а саме: повернення банку грошових коштів в сумі 20000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 10.12.2017 року, в тому числі зі сплатою процентів, неустойки. Отже, строк виконання зобовязань за кредитним договором не скінчився і зобовязання за цим договором не виконані, а відповідно термін дії договору поруки також не скінчився, а тому відсутні підстави для припинення договору поруки. Твердження представника відповідачів [PERSON] на те, що [PERSON] кредитні кошти в сумі 20000,00 дол. США не отримував, оскільки оригінали заявок на видачу готівки банк до суду не надав, то суд вважає, що хоча банком не надано до суду оригіналів заявок на видачу готівки в сумі 20000,00 дол. США, але факт отримання позичальником кредиту в сумі 20000,00 дол. США підтверджується: виписками з особового рахунку позичальника; зведеною випискою на отримання коштів; витягами з електронної бази даних заявок на видачу кредитних коштів і ці докази судом визнані належними та допустимими. Крім того, згідно розрахунку на погашення процентів по кредиту, видно, що після отримання кожного чергового траншу кредиту (17.12.2007 року, 19.12.2007 року, 18.01.2008 року, 28.01.2008 року, 11.02.2008 року, 29.02.2008 року, 03.04.2008 року) збільшувалася сума процентів за користування кредитними коштами, які [PERSON] сплачував банку і питань щодо суми нарахування процентів чи суми сплати кредиту у нього до банку не виникало, що свідчить про те, що [PERSON] визнавав факт отримання кредиту на суму 20000,00 дол. США. Також згідно кредитної справи № 0238//07/17-CL, оглянутої в судовому засіданні, видно, що [PERSON] неодноразово направлялися листи щодо погашення заборгованості по кредитному договору, розглядали дане питання на засіданні комісії по роботі з непродуктивними (проблемними) активами Сумської філії АКБ «Форум» і [PERSON] жодного разу протягом майже 7 років не заявляв претензій, що готівку в сумі 20000,00 дол. США він від банку не отримував. З огляду на викладене, суд вважає, що доводи представника відповідачів [PERSON] про те, що кредитні кошти в сумі 20000,00 дол. США [PERSON] не отримував є надуманими і ці твердження не спростовуються жодним доказом у справі. Згідно ст.147 ч.6 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Висновок судової економічної експертизи №941 від 27.11.2015 року суд не може покласти в основу рішення, оскільки вважає, що отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 20000,00 дол. США підтверджено виписками по особовому рахунку на перерахування йому коштів, витягами з електронної бази даних заяв на видачу готівки, які судом визнані належними та допустимими доказами, а експерт у своєму висновку не дав вичерпної відповіді на перше питання щодо правильності розрахунку заборгованості наданого банком і у висновку зазначив, що відповідь на це питання потребує правової оцінки суда і виходить за межі компетенції судового експерта. Відповідь експерта на друге питання висновку, суд також не може прийняти до уваги, оскільки факт отримання [PERSON] кредитних коштів в сумі 20000,00 дол. США, як було зазначено вище, підтверджено виписками з особових рахунків, витягами з заявок на видачу готівки з електронної бази даних, а розрахунок заборгованості з суми 3500,00 дол. США експерт зробив виходячи з одного оригіналу заявки на видачу готівки, що протирічить всім зібраним у справі доказам. Посилання представника відповідачів [PERSON] на те, що в наявних копіях заявок на видачу [PERSON] готівки: №11198 від 17.12.2007 року та №14334 від 19.12.2007 року та витягів заявок на видачу готівки з електронної бази даних: №11198 від 17.12.2007 року, №14334 від 19.12.2007 року, №13101 від 18.01.2008 року, №21976 від 28.01.2008 року, №6569 від 11.02.2008 року, №25425 від 29.02.2008 року та№2698 від 03.04.2008 року, а також в особовому рахунку, вказана підстава видачі кредиту: кредитний договір № 0238//07/17-CL, а дати укладення договору вказані різні, тому на його думку існує не один кредитний договір на [PERSON], а декілька (тому [PERSON] визнає кредитну суму, отриману ним в розмірі 3500,00 дол. США, решту суми кредиту він не отримував), то суд вважає, що банком дійсно була допущена помилка при написанні у платіжних документах дати кредитного договору (зазначена дата, коли видавалася готівка), але це не свідчить про те, що [PERSON] не отримував кредитні кошти в сумі 20000,00 дол. США, оскільки призначення платежу в цих заявах зазначено: надання кредиту [PERSON] відповідно до кредитного договору № 0238//07/17-CL. Також твердження представника позивача за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] про те, що з додатковим договором №1 до Кредитного договору № 0238//07/17-CL, від 20.09.2010 року та з договором про внесення змін та доповнень №2 до цього ж договору, від 21.03.2012 року, [PERSON] не була ознайомлена і вона їх не підписувала і це призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що є підставою для визнання договору поруки припиненим, суд не може прийняти це твердження до уваги, бо воно є необґрунтованим, оскільки обсяг відповідальності поручителя не збільшився у відповідності до вимог ст.559 ЦПК України. Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» п.12, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Представник позивача просив суд стягнути заборгованість з відповідачів в іноземній валюті в солідарному порядку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved