Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду 02 липня 2015 року з позовом, вказавши, що 08 лютого 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір № KRКRR004560142. Згідно умов вищевказаного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17154,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач взяла на себе зобов'язання погашати отриманий кредит і відсотки за його використання. Однак відповідач [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії. Станом на 17.04.2015 року сума заборгованості за кредитним договором складає 155518,14 грн., а саме: -16495,15 грн. - заборгованість за кредитом, -57005,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, -82017,82 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № KRКRR004560142 від 08.02.2006 року в розмірі 155518,14 грн., а також витрати по справі судовий збір у розмірі 1555,18 грн. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» в особі Керуючого філії Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] був укладений строковий договір № KRКRR004560142 (а.с. 5-6, 8-10 копії договору, довідки, банківської ліцензії, свідоцтва, витягу з статуту). Згідно умов вищевказаного договору, банк зобовязався надати позичальнику [PERSON] кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у КФ КБ «ПриватБанк» рахунок на строк до 07.02.2009 р. у вигляді строкового кредиту у розмірі 17154,00 грн. на наступні цілі: купівля ТПС. Однак [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту, процентів і комісії. Станом на 17 квітня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором № KRКRR004560142 від 08.02.2006 року складає 73500,32 грн.: -16495,15 грн. - заборгованість за кредитом, -57005,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.4). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України).Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України\~передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання (майже у 5 разів), суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, зменшивши розмір пені до 20\~000,00 грн. Крім того, суд враховує і те, що строковий кредит наданий 08.02.2006 р. на термін до 07.02.2009 р., право на стягнення пені у кредитора виникло з наступного дня після прострочення чергової сплати боргу, а до суду він звернувся лише у липні 2015 року. Таким чином, згідно вищевказаного розрахунку, станом на 17.04.2015 р. заборгованість за кредиту складає 93500,32 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 16495,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 57005,17 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 20\~000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 935,00 грн. (1% від розміру задоволених вимог) на користь позивача.

Outcome: partial