Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 28.03.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] (далі - Відповідач) був укладений Кредитний договір № 8В_140.05/294-КЕК-07, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США 00 центів, з розрахунку 23,0 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 28.03.2007 року по 27.03.2008 рік. 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк»було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором Публічне акціонерне товариство ««Кредитпромбанк» передає (відступає) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» замінює Публічне акціонерне товариство ««Кредитпромбанк», як кредитора (стає основним кредитором).Таким чином Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 8В_140.05/294-КЕК-07 від 28.03.2007 року. Позивач свої зобов'язання по кредитному договору виконав в повному обсязі, кредит надав, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення виконання кредитних зобов'язань, внаслідок чого за ним, станом на 20.10.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 25 221 (двадцять п'ять тисяч двісті двадцять одна) грн. 75 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 23 480 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят) грн. 89 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 1 740 (одна тисяча сімсот сорок) грн. 77 коп. У зв'язку з чим, що відповідач добровільно повернути заборгованість не бажає, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості по Кредитному договору № 8В_140.05/294-КЕК-07 від 28.03.2007 року на загальну суму у розмірі 25 221 (двадцять п'ять тисяч двісті двадцять одна) грн. 75 коп. та судовий збір у розмірі 252 (двісті п'ятдесят дві) грн. 22 коп. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.31). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 28.03.2007 року між Публічне акціонерне товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 8В_140.05/294-КЕК-07, згідно якого банк зобов'язався надати відповідачеві кредитні кошти у розмірі 7 000 (сім тисяч) доларів США 00 центів, з розрахунку 23,0 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 28.03.2007 року по 27.03.2008 рік (а.с.5-9). Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму. Як вбачається із матеріалів справи, 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором Публічного акціонерного товариствва «Кредитпромбанк» передає Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» замінює Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», як кредитора (стає основним кредитором) (а.с.13-18). Згідно Договору купівлі-продажу права вимоги(а.с.13-18) та Витягу із реєстру боржників від 20.05.2013 року (а.с.19), Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» передало позивачу право вимоги до [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступи факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Із матеріалів справи вбачається, що станом на дату відступлення права вимоги загальна сума заборгованості відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк»» становила 25 221 (двадцять п'ять тисяч двісті двадцять одна) грн. 75 коп. З моменту переходу права вимоги по дату цієї позовної заяви відповідачем на користь позивача жодних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості сплачено не було. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовується. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій суму або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до приписів ч.2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 Цивільного Кодексу України. Разом з цим, у своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути заборгованість не в іноземній валюті, а в національній, із зазначенням конкретних грошових сум, що підлягають такому стягненню, а тому суд вважає, що вимоги позову в цих частинах мають бути задоволені саме в розмірі позовних вимог заявлених позивачем, що кореспондується із вказаними вимогами ст.11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та неприпустимості виходу судом за межі позовних вимог із власної ініціативи. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню за Кредитним договором № 8В_140.05/294-КЕК-07 від 28.03.2007 року заборгованість у розмірі 25 221 (двадцять п'ять тисяч двісті двадцять одна) грн. 75 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 23 480 (двадцять три тисячі чотириста вісімдесят) грн. 89 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 1 740 (одна тисяча сімсот сорок) грн. 77 коп. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 252(двісті п'ятдесят дві) грн. 22 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved