Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 1 059 грн. 63 коп. Позивач посилається на те, що відповідно до договору, укладеного 21 серпня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» (на даний час ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON], останній було видано кредит в розмірі 1 538 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та сплатою відсотків за обслуговування кредитної справи в розмірі 2, 99% в місяць. Відповідачка зобов'язувалася щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, а також здійснювати погашення відсотків за користування коштами та сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, всього сплачуючи щомісячно по 119 грн. Оскільки відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 13 липня 2015 року становить 1 059 грн. 63 коп., де 182 грн. 73 коп. заборгованість за кредитом, 2 грн. 71 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 874 грн. 19 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом. Дану заборгованість позивач просить стягнути на його користь. Справу просить розглянути у відсутності представника позивача. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона дійсно отримала у позивача кредит в розмірі 1 538 грн. 90 коп. на придбання мобільного телефону. Частину кредиту повернула, а, починаючи з лютого 2007 року, перестала виплачувати кредит через тяжке матеріальне становище. З того часу більше ніяких платежів, спрямованих на погашення кредиту, не здійснювала. Просить відмовити позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на те, що сплив строк позовної давності до вимог про виконання зобовязань за кредитним договором. Подала суду письмову заяву про застосування позовної давності. Заслухавши пояснення відповідачки, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2006 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» (на даний час ПАТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-17036-210806, відповідно до якого останній було видано кредит в розмірі 1 538 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та сплатою відсотків за обслуговування кредитної справи в розмірі 2, 99% в місяць строком до 20 серпня 2008 року. За кредитним договором відповідачка зобов'язувалася щомісячно в строки, визначені умовами договору кредиту, сплачувати по 119 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачка свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконувала, в звязку з чим утворилася заборгованість по кредиту. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 13 липня 2015 року у відповідачки утворилася заборгованість у розмірі 1 059 грн. 63 коп., яка складається із 182 грн. 73 коп. заборгованості за кредитом, 2 грн. 71 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 874 грн. 19 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом. 20 серпня 2008 року строк дії кредитного договору закінчився. З пояснень відповідачки, наданих суду, вбачається, що останній платіж за кредитним договором був проведений нею у лютому 2007 року, після чого вона більше кредит не погашала. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність (строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до положень ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Частина 3 вказаної статті передбачає, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. В даному випадку встановлено, що останній платіж було проведено відповідачкою 21 лютого 2007 року, після чого вона більше не вчиняла ніяких дій щодо повернення кредиту, а строк дії кредитного договору закінчився 20 серпня 2008 року. Таким чином, початком перебігу строку позовної давності необхідно вважати березень 2007 року, коли позивачеві стало відомо, що відповідачка в порушення взятих на себе зобовязань не внесла черговий щомісячний платіж. Позивач звернувся до суду у серпні 2015 року після спливу строку позовної давності. Частина 3 ст.267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А відповідно до ч.4 цієї ж статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка під час розгляду справи в суді звернулася до суду із клопотанням про застосування наслідків спливу позовної давності. Тому за таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити за спливом позовної давності.

Outcome: dismissed