Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»\~\~(далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 56394,53 грн, у позові вказав, що 18.02.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2018 р. має заборгованість в загальній сумі 56394,53 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1638,35 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 47594,54 грн., заборгованості за пенею та комісією 4000,00 грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 2661,64 грн. - процентна складова. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 56394,53 грн., судовий збір в сумі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з клопотанням розгляд справи вести у його відсутністю, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, за підставами, вказаними в позовній заяві та в разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечував проти заочного розгляду справи.\~\~ Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в справі доказами. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 10.10.2018 року постановлено провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що відповідно до кредитного договору від 18.02.2011 р. без номеру, укладеного з [PERSON], останньому був наданий кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил\~ надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми\~ позову. Відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на\~31.01.2018 р. має заборгованість в загальній сумі 56394,53 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 1638,35 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 47594,54 грн., заборгованості за пенею та комісією 4000,00 грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 2661,64 грн. - процентна складова. Відповідно до ч.1.\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч 1.\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором.\~\~ Згідно\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1.\~ст. 624 ЦК України\~якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно положень\~статті 549 ЦК України\~пеня і штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності. Як передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.5.5, позичальник зобовязаний погасити заборгованість по кредиту, процентам за його використання а також сплатити комісії на умовах, передбачених цим договором. З урахуванням викладених обставин та з оглядом на порушення відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобовязань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1638 грн. 35 коп., та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 47594 грн. 54 коп. Разом з цим, сума заборгованості пені у розмірі 4000 грн. 00 коп., штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штраф в розмірі 2661 грн. 64 коп. (процентна складова), стягненню не підлягає, з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року та №1079-р від 05.11.2014 року, місто Маріуполь Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Крім того, згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом»\~район проведення антитерористичної операції\~це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року\~щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі\~ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п. 3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої\~статті 4 ЦПК України\~(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої\~статті 8 Конституції Україниохоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й обєктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Так, враховуючи, що відповідач зареєстрований та постійно проживав в місті Маріуполі, нарахування штрафів на суму заборгованості за кредитним договором від 18.02.2011 року укладеним з [PERSON], є неправомірним. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафів є необґрунтованим. Відповідно до 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1762,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 49232,89 гривень х 100% : 56394,53 гривень ціни позову = 87,30%), тобто 87,30% від ціни позову (87,30% х 1762,00 гривень : 100% = 1538,23 гривень), що складає 1538,23 гривень. На підставі ст.\~549,\~624,\~1046,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial