Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник зазначив, що згідно кредитного договору № 540/9/08 від 01 квітня 2008 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 10000 гривень, терміном до 01 квітня 2011 року включно, зі сплатою 24% річних за користування кредитом. В порушення укладених умов кредитного договору відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань належним чином та після закінчення строку користування кредитом заборгованість перед позивачем в повному обсязі не погасив. Станом на 24 липня 2015 року його заборгованість перед банком становить 11938,01 гривень, з яких 8807,77 гривень сума заборгованості за кредитом, 1874,29 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1255,95 гривень штрафні санкції. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» 11938,01 гривень заборгованість за кредитним договором № 540/9/08 від 01 квітня 2008 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від нього надійшла заява, у якій він просить застосувати строки позовної давності звернення до суду та відмовити в задоволенні позову у звязку з їх спливом. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору № 540/9/08 від 01 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON], останньому було надано кредит в розмірі 10000 гривень зі сплатою 24% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення по 01 квітня 2011 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, а згідно ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору № 540/9/08 від 01 квітня 2008 року відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань належним чином та після закінчення строку користування кредитом заборгованість перед позивачем в повному обсязі не погасив і станом на 24 липня 2015 року його заборгованість перед банком становить 11938,01 гривень, з яких: 8807,77 гривень сума заборгованості за кредитом, 1874,29 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1255,95 гривень штрафні санкції. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлений загальний трирічний строк позовної давності. За змістом ст. 261 ч.1 та ч.5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вбачається з п. 1.3 кредитного договору кредитні кошти відповідачу надані строком по 01 квітня 2011 року. Крім того, додатком № 1 до кредитного договору встановлено графік погашення заборгованості, в якому зазначено термін кредиту - 01 квітня 2011 року. Також, термін користування кредитом - 36 місяців вказано у додатку № 2 до кредитного договору, в якому розписано загальну вартість платежів та визначено сукупність вартості кредиту і реальної процентної ставки. Даний термін встановлений безпосередньо позичальником і є днем виконання зобовязання по кредиту, з якого починається відлік терміну позовної давності, котрий у свою чергу минув 01 квітня 2014 року, а це на думку суду узгоджується із статтею 261 ЦК України. Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Суд констатує, що наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по кредиту та відсотків за його користування не свідчить про здійснення платежів по кредиту відповідачем [PERSON] після кінцевого терміну повернення кредиту 01 квітня 2011 року. Інших належних і допустимих доказів в судовому засіданні сторонами не наведено. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими. Отже, оскільки строк повернення кредиту за кредитним договором № 540/9/08 від 01 квітня 2008 року закінчився 01 квітня 2011 року, то саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності. Як встановлено в судовому засіданні, з даним позовом до Хустського районного суду Закарпатської області згідно поштової кореспонденції ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернулося 10 липня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У своїй заяві відповідач [PERSON] наполягав на застосуванні спливу позовної давності, а позивач не ставив питання про поновлення цього строку. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до відповідача [PERSON] про стягнення з нього заборгованості в сумі 11938,01 гривень, за кредитним договором № 540/9/08 від 01 квітня 2008 року, слід відмовити у звязку із спливом строку позовної даності. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed