Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі банк) 12.02.2014 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначивши, що 10.11.2007 року банк згідно договору надав відповідачеві кредит у розмірі 1 406 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, сплачувати відсотки та інші платежі. Відповідач не виконує належним чином умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 16.01.2014 рік у розмірі 14 273,34 грн., з яких: 1 107,57 грн. – заборгованість за кредитом, 57, 35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 202,59 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 11 749,96 грн.,- пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором, 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 655,87 грн. – штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту у сумі 14 273,34 грн. та понесені судові витрати у розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, згідно якої позов підтримав повністю, просить розглянути справу за його відсутності у заочному порядку (а.с.33 - заяви). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26,32, – повідомлення), про причини неявки в судове засідання заяв не надавав. Суд, відповідно до ст.169 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10.11.2007 р. між Закритим акціонерним товариством КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №KRXRRC13240027, згідно якого банк надав відповідачеві кредит на суму 1 406 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.4-7). Згідно п. 5.3 про відповідальність сторін при порушенні Клієнтом строків платежу по будь якому з грошових обов`язків, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов’язаний виплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач зобов'язання перед позивачем не виконав, заборгованість станом на 16.01.2014 рік становить 14 273,34 грн., (а.с. 3 – розрахунок заборгованості) з яких: 1 107,57 грн. – заборгованість за кредитом, 57,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 202,59 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 11 749,96 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов’язань за договором, 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 655,87 грн. – штраф (процентна складова). У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений, передбачений ст. 1054 ЦК України, кредитний договір. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов’язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов’язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не грунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. В порушення вищевикладеного, позивач нарахував пеню за весь період заборгованості у розмірі 11 749,96 грн. (а.с.3 – розрахунок заборгованості), що є невірним. Згідно розрахунку заборгованості по пені за один рік складає 2263 грн., яку належить стягнути з відповідачки за порушення кредитних зобов'язань. На підставі викладеного,

Outcome: partial