Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.09.2013 року між сторонами укладено договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 21.11.2017 року має заборгованість в сумі 12771 грн.29 коп., тому позивач просить суд стягнути в його користь з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати понесені ним. Представник позивача в підготовче судове засідання не зявився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступні факти: 11.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON]. З.Я. укладено договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та [PERSON]. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання та надав відповідачу вищевказаний кредит. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний заплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Уклавши з ПАТ КБ «ПриватБанк»» договір від 11.09.2013 року та отримавши грошові кошти [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобовязання, про що неодноразово була повідомлена, в результаті чого станом на 21.11.2017 року заборгованість по договору становить 12771, 29 грн., в тому числі тіло кредиту 2576,57 грн., відсотки за користування кредитом 1959,84 грн., пеня 7150,53 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 584,35 грн., що знаходить своє підтвердження розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.09.2013 року. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 21 жовтня 2015 року ухвалив постанову у справі № 6-2003цс15, предметом якої був спір про стягнення суми заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок про те, що\~\~відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них\~порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором. Аналізуючи вищевикладені норми закону, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості, яка підлягає стягненню необхідно зменшити на суму штрафу 1084,35 грн. відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову і стягнення в його користь з [PERSON] 11686 гривень 94 копійки заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України суд, також вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1600 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги платіжне доручення №PROM0BAKBC від 30.11.2017 року про сплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial