Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство банк «МЕРКУРІЙ» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Куліш В.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2 672 361,14 грн., який в подальшому уточнив і в обґрунтування зазначив, що 18.08. 2010 р. між ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] був укладений Договір №18-06П-53 про надання споживчого кредиту, з додатковими угодами, згідно якого відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання було надано грошові кошти у сумі 24 000,00 грн., зі сплатою 27% річних та кінцевим терміном погашення 17.08.2011 р. Процентна ставка Додатковою угодою №1 від 19.08. 2010 р. визначена у розмірі 18% річних. Додатковою угодою №2 від 26.08.2010 р. до Кредитного договору: змінено назву Кредитного договору, а саме на договір на кредитну лінію і встановлено з 26 серпня 2010р. ліміт кредитування в сумі, що не перевищує 812 000,00 грн. Позивач протягом дії Кредитного договору неодноразово змінював відповідачу ліміт кредитування та кінцевий термін погашення кредиту. Відповідно до Додаткової угоди №13 від 30.09.2013 р. до Кредитного договору, позивач встановив відповідачу з 30.09 2013 р. ліміт кредитування в сумі, що не перевищує 2 283 032,02 грн.,з кінцевим терміном погашення 29.09.2014 р. Свої зобов'язання за Договором Позивач виконав, відкрив Відповідачу позичковий рахунок, та зі свого боку виконав свій обов'язок , надавши кредит на загальну суму 2 367 132 грн. 31.08. 2010 р. у забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному Договору між банком та [PERSON], як іпотекодавцем, був укладений Іпотечний Договір №16-03-192, посвідчений 31.08.2010 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 3235, предметом якого є нежитлові приміщення № 22а, 25, 26 в літ. «А-1», загальною площею 96,6 м2, реєстраційний номер 13381992, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], власником якого є відповідач [PERSON] Згідно зі Звітом про незалежну оцінку нерухомого майна від 30.01.2015 р., яка була проведена ТОВ «ТСТ Експерт», ринкова вартість майна складає 1 239 700,00 грн. У зв'язку з неналежним виконанням позивачем умов кредитного договору та додаткових угод до нього утворилася заборгованість, яка станом на 01.10.2014 р. складає 2 672 361,14 грн., з яких: 2 253 032,02 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 419 329,12 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Із посиланням на вимоги цивільного законодавства, пункт 2.1.5. Іпотечного договору ст. 7, ч. 1 ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: нежитлові приміщення № 22а, 25, 26 в літ. «А-1», загальною площею 96,6 м2, реєстраційний номер 13381992, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для задоволення вимог ПАТ банку «МЕРКУРІЙ» по погашенню заборгованості за Договором №18-06П-53 на кредитну лінію від 18 серпня 2010 р. у сумі 2 672 361,14 грн. шляхом визнання права власності на них за ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ», визнати за ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» право власності на вказане нежитлове приміщення, стягнути з [PERSON] 2 500,00 грн. понесених витрат по проведенню оціночних робіт з оцінки нежитлових приміщень та витрати на оплату судового збору. У судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день та час, місце слухання справи не з'явився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутності не подав. Тому, суд , з підстав, передбачених ч. 1 ст.224 ЦПК України, розглянув справу у відсутності сторін, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. 18.08.2010 р. між ПАТ БАНК «МЕРКУРІЙ» та [PERSON] укладений Договір №18-06П-53 про надання споживчого кредиту, з додатковими угодами, відповідно до умов якого Банк надав останньому на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 24 000,00 грн. зі сплатою 27% річних, з кінцевим терміном погашення до 17.08.2011 р., Додатковою угодою № 1 від 19.08.2010 року процентна ставка була встановлена у розмірі 18% річних. Додатковою угодою №2 від 26.08.2010 р. назва Договору… викладена в новій редакції: «Договір №18-06П-53 на кредитну лінію від 18 серпня 2010 р.»; встановлено відповідачу з 26.08.2010 року ліміт кредитування в сумі, що не перевищує 812 000,00 грн. В подальшому, як вбачається із змісту Додаткових угод № 3 від 31.08.2010 р., № 5 від 17.08.2012 року, № 6 від 24.09.2012 року, №7 від 20.12.2012 року, №8 від 20.06.2013 року, № 9 від 20.08.2013 року, № 10 від 03.09.2013 року, № 11 від 17.09.2013 року, № 12 від 27.09.2013 року за домовленістю сторін змінювався ліміт кредитування та кінцевий термін погашення кредиту. Додатковою угодою №13 від 30.09.2013 р. Банк встановив відповідачу з 30.09.2013 р.ліміт кредитування в сумі, що не перевищує 2 283 032,02 грн. з кінцевим терміном погашення 29.09.2014 р. Судом встановлено, що Банк на виконання умов Договору відкрив Відповідачу позичковий рахунок, та надав кредит на загальну суду 2 367 132,02 грн., що підтверджується: заявою на видачу готівки №011КР120 від 18.08.2010 р. на суму 24 000,00 грн.;платіжним дорученням №9236 від 26.08.2010 р. на суму 788 000,00 грн.; заявою на видачу готівки №011КР170 від 31.08.2010 р. на суму 8 500,00 грн.; платіжним дорученням №17889 від 30.09.2013 р. на суму 1 546 632,02 грн. Відповідно до п.п.2.2.2, 2.2.3 Договору №18-06П-53 та Додаткової угоди № 13 відповідач узяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його користування та повернути кредит до 29.09.2014 року відповідно до графіку погашення шляхом перерахування суми в безготівковій формі або внесення суми готівкою на рахунок позивача. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має, право на одержання від позичальника відсотків від суми позики. Розмір та порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, та одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та у строк відповідно до умов договору. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, боржник не виконав свої зобов'язання, передбачені Договором, в результаті чого, утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2014 року складає 2 672 361,14 грн., з яких: 2 253 032,02 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 419 329,12 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до статті 611 Цивільного Кодексу України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, що встановлені договором чи законом. 31.08. 2010 р. у забезпечення виконання зобов'язань по Договору № №18-06П-53 між сторонами у справі був укладений Іпотечний Договір №16-03-192, посвідчений 31.08.2010 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], за реєстровим № 3235, предметом якого є нерухоме майно: нежитлові приміщення № 22а, 25, 26 в літ. «А-1», загальною площею 96,6 м2, реєстраційний номер 13381992, що знаходиться в [ADDRESS], які належать [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого ЗО.08.2010 р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 3171, зареєстрованого 31.08.2010 р. у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, складеного ТОВ «ТСТ Експерт» 30-31 січня 2015 р. (дата оцінки 30 січня 2015 р.) ринкова вартість предмету іпотеки складає 1 239 700,00 грн. За приписом частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Одночасно, пунктом 2.1.5. Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель має право у разі невиконання позичальником умов Кредитного договору, звернути стягнення на Майно, в тому числі достроково, та задовольнити за рахунок Майна свою вимогу за Кредитним договором у повному обсязі, що визначається на час виконання цієї вимоги, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов'язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію Майна. Положення укладеного Договору узгоджується зі статтею 7 Закону України «Про іпотеку», якою закріплено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. 02.10.2014 р., у зв'язку з невиконання відповідачем умов договору, позивач на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», надіслав Відповідачу вимогу про усунення порушення за №4344/08, яка залишена відповідачем без задоволення. Відповідно положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку,встановленому статтею 37 цього Закону. За правилом ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Як вбачається зі змісту Іпотечного договору, пунктом 3.1 передбачено звернення стягнення на майно на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з цим договором шляхом передачі права власності на Майно, в рахунок виконання обов'язків Іпотекодавця за кредитним договором, Іпотекодержателю. У п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предме іпотеки в судовому порядку. Пунктом 39 вказаної Постанови, роз'яснено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Розділом 4 Іпотечного договору передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються наданими доказами і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на оплату оцінки предмету іпотеки, які, відповідно до п.2.1. Договору №30/01-15 на проведення робіт з оцінки майна складають 2 500,00 грн. Оскільки, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється,тосудовій збір стягується на користь держави.

Outcome: approved