Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 07 квітня 2014 року звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 липня 2013 року між сторонами укладено договір про іпотечний кредит № К-5226858, відповідно до якого позивач надав відповідачеві у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 406 000,00 грн.,з кінцевим терміном повернення заборгованості до 29.07.2033 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 %, але відповідач належним чином зобов'язань не виконав, в зв'язку з чим станом на 25 листопада 2014 року утворилась заборгованість за договором у розмірі 449 836,93 грн., з них тіло кредиту 460 000,00 грн., заборгованість за відсотками 43836,93 грн., тому просить стягнути вказану суму та витрати по сплаті судового збору на свою користь. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надіслав суду клопотання, яким позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти винесення в справі заочного рішення за наявними в справі доказами в разі неявки відповідача, відповідач причини неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням клопотання представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у його відсутність на підставі ст.224 ЦПК України. Досліджуючи матеріали справи, враховуючи обставини викладені в позові, суд бере до уваги наступне. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 липня 2013 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № К- 5226858 (а.с. 5-15). Згідно витягу зі статуту Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», останнє є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта Банк» (а.с. 37). У відповідності до п. 2.3.1. Договору моментом надання Кредиту вважається день зарахування Кредитором коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER],відкритий у кредитора. Згідно з п. 2.5 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється Кредитором щомісяця, не пізніше дня сплати ануїтетного платежу, зазначеного в п. 2.4. цього Договору, за фактичний час користування Кредитом, включаючи день зарахування Кредитором коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER], відкритий у Кредитора та виключаючи день повернення Кредиту. Проценти розраховуються на фактичну суму повернутого Кредитку , за методом « 30/360», згідно якого для розрахунку днів використовується умовна кількість днів у місяці - 30, у році - 360. Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань з повернення суми Кредиту та/або сплати процентів ануїтетних платежів Позичальник зобов'язується сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБК, яка діяла в період, за який сплачується пеня від суми несплаченого платежу за кожниц день прострочення. Відповідно до п. 7.2, 7.4. Кредитного договору, усі повідомлення за цим Договором будуть вважатись зробленими належним чином, у разі, якщо вони здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або врученні особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатись дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача. В матеріалах справи міститься досудова вимога ПАТ «Дельта Банк» надіслана [PERSON] за вих. №31.4-08/2370/14 від 06.03.2014 року та реєстр поштових відправлень від 17.03.2014 року (а.с. 30-31). Позивач належним чином виконав свої зобов'язання по Кредитному договору, надав відповідачу кредитні кошти у сумі 406000,00 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки від 30 липня 2013 року (а.с. 35). Відповідно до розрахунку станом на 25 лютого 2014 року, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 449 836,93 грн., з них тіло кредиту 460 000,00 грн., заборгованість за відсотками 43836,93 грн. У відповідності з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Підсумовуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за іпотечним договором кредитку № К-5226858 не виконував, зважаючи, що відповідач зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість за кредитом, за відсотками, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та є належні і достатні підстави для задоволення позову, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved