Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») 01.03.2018 р. звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.07.2011 року в розмірі 22 910 грн. 62 коп. та 1 762 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.07.2011 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач в свою чергу порушила зобовязання за вказаним договором, у звязку з чим виникла заборгованість, що станом на 31.12.2017 року становить 22 910 грн. 62 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою від 14.03.2018 р. відкрито провадження у даній цивільній. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 14.03.2018 р. про відкриття провадження у справі, остання не надала суду відзив на позовну заяву без поважних причин. Зі згоди представника позивача [PERSON], яка у позовній заяві вказала, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.07.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разу невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати. Згідно з ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 31.12.2017 року заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідно до наданого позивачем розрахунку, становить 22 910 грн. 62 коп., з яких: 14 060,84 грн. заборгованість за кредитом; 7 182,61 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1067,17 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.07.2011 року в розмірі 22 910 грн. 62 коп. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 762 грн.

Outcome: approved