Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 75131,41 грн. Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобовязання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними. Представник позивача у судове засідання не зявився, натомість заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с. 60). Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання повторно не зявилася, заперечень проти позову не надала, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. За умовами укладеного кредитного договору від 19.09.2005 №МКC7SE00000039 (надалі Договір, а.с. 7-8) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) надав [PERSON] (далі - Позичальник) кредит у розмірі 12000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на рівні 24 %, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів в строки, що відповідає дії Договору. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобовязання за Кредитним договором відповідачем не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 19.11.2014 (розрахунок, а.с. 5-6) за предметом позову у сумі 75131,41 грн., за період з 06.08.2013 по 19.11.2014, підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Задовольняючи позов, суд приймає до уваги також те, що відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Так, частиною першою ст. 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання\~припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених\~договором\~або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Згідно з п. 5.1 кредитного договору (а.с. 7-8), договір діє до повного виконання зобовязань Позичальника за цим Договором. Оскільки з часу ухвалення судового рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська (06.08.2013 а.с. 4) правовідносини сторін Кредитного договору не припинилися, вимоги Банку в частині стягнення суми за предметом позову за період з 06.08.2013 по 19.11.2014, є підставними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі у сумі 791,31 грн. (в т.ч. 751,31 грн. - судовий збір,\~ 40 грн. витрати пов»язані з оголошенням) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved