Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на\~свою користь\~заборгованість за\~кредитним договором\~в розмірі\~25890,17 грн та 1762,00 грн судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що з відповідачем було укладено кредитну угоду шляхом подачі [PERSON] заяви. Відповідач отримав кредит у розмірі 3700,00 грн зі сплатою 30% річних на рік. на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~У зв`язку\~з порушеннями\~зобов`язань за\~кредитним договором,\~станом на 31.05.2018\~року заборгованість\~відповідача за\~кредитним договором\~склала: 3687,95 грн заборгованість за кредитом, 17771,17 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2721,99 грн заборгованість за комісією та по пені, 500 грн штраф, 1209,06 грн штраф ( процентна складова). Відповідач надала суду відзив. Позовні вимоги не визнала. Посилалась на таке. Позивачем не надано належних доказів щодо умов укладання договору. Позивачем не надано доказів повідомлення про збільшення процентної ставки. Позивачем пропущено строк позовної давності , щодо кожного окремого платежу, пені , штрафу. Просив застосувати строк позовної давності. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач просив суд про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином , причину своєї неявки суду не повідомив . За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали приходить до такого. Між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом подачі відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 05.04.2011 року. Вказаною заявою умови користування та повернення кредиту не визначені /а.с.8/. Відповідачем також було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду. /а.с.9/. Фактично відповідач отримав грошові кошти у сумі 3687,95 грн. Позивач вважає, що станом на 31.05.2018\~року заборгованість за кредитним договором склала 3687,95 грн заборгованість за кредитом, 17771,17 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2721,99 грн заборгованість за комісією та по пені, 500 грн штраф, 1209,06 грн штраф (процентна складова). Розмір вказаної заборгованості позивачем підтверджується наданим суду розрахунком./а.с.5-7/. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України, встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами, комісію, пеню та штрафи посилаючись на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивачем не надано доказів про запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку щодо комісії, пені та штрафів . Наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як доказ цього оскільки він не підписаний відповідачем. Частиною шостою\~статті 81 ЦПК України встановлено, що \~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані\~АТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку\~ не можна вважати складовою кредитного договору якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені. Заява, яка безпосередньо підписана відповідачем може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання до них в частині, що зазначені в заяві. Викладене приводить суд до висновку про те, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Без наявності доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку , надані банком Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що містяться у матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Позивачем надана довідка про умови кредитування, якою встановлені проценти, пеня та штрафи. Вказану довідку суд не приймає як додаток до кредитного договору, укладеного між сторонами 05.04.2011 року шляхом підписання анкети-заяви. В довідці відсутні посилання на те, що вона є додатком до заяви анкети. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Викладене приводить суд до висновку, що при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по комісії, пені та штрафів у зв`язку з відсутністю передбаченого обов`язку відповідача щодо їх сплати. Фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті. Частиною 2 статті 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Викладене приводить суд до висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право на стягнення з відповідача 3687,95 грн заборгованість за тілом кредиту. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Останній раз відповідач здійснив проплату 07.10.2013 року у сумі 241,00 грн. /а.с.5/. Тобто з цієї дати почався перебіг строку позовної давності, який збіг 07.10.2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом у даній справі 25.06.2018 року, тобто після спливу строку позовної давності. Згідно статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивачем не надано доказів поважності пропуску ним строку позовної давності. Викладене приводить суд до висновку про те, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 3687,95 грн не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки сплив строк позовної давності, передбачений ст. 267 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed