Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк», Банк, Кредитор) звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитом. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.01.2009 року (далі Договір) відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] свої зобовязання виконав в повному обсязі, надав обумовлений кредит. В порушення умов договору відповідач не виконував належним чином зобовязання, за ним рахується заборгованість в розмірі 45854,50 грн., яка визначена станом на 15.01.2018 року, і складається з: 15344,57 грн. заборгованості за кредитом; 12278,59 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 15809,70 грн. заборгованість за пенею, а також 250,00 грн. штрафу фіксованої частини і 2171,64 грн. штрафу процентної складової, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач просить стягнути дану заборгованість, а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак у позові просив у разі неявки у судове засідання відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявився, хоча про дату, час, та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Ніяких заяв та відзивів на позов до суду не надходили. Відповідно до ч.2 ст.247, 280 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 29.01.2009 року між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Згідно п.2.1.1.12.2 Договору у разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25го числа місяця, що слідує за місяцем,Ю в якому були здійснені трати за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank/kredity з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позивальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову. Як встановлено із наданих документів, в порушення умов договору відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобовязання, за ним рахується заборгованість 45854,50 грн., яка визначена станом на 15.01.2018 року, і складається з: 15344,57 грн. тіло кредиту; 12278,59 грн. відсотки за користування кредитом, 15809,70 грн. пеня, а також 250,00 грн. штрафу фіксованої частини і 2171,64 грн. штрафу процентної складової, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)(ст.530 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)(ст.610 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зі сплати неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України). Щодо стягнення пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за Договором суд зазначає, що згідно із ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, Донецька область, м.Добропілля віднесено до вказаного переліку. Відповідач, згідно копії довідки Добропільської міської ради №17-16/257 від 20.03.2018р. зареєстрований в [INFO] (а.с.42), тому відносно нього необхідно застосовувати норми вищезазначеного закону. Таким чином, суд вивчивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, приходить до переконання про скасування з 14.04.2014р. стягнення з відповідача штрафів в розмірі 250,00 грн. та 2171,64 грн., а також заборгованості за пенею в розмірі 15809,70 грн. Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 27623,16 грн., з яких: 15344,57 грн. тіло кредиту; 12278,59 грн. відсотки за користування кредитом. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково, в решті позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1061,44 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (60,24%). Решту судового збору в сумі 700,56 гривень слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: partial