Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 22 серпня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 30.09.2013 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 21 968,91 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі - 6 505,15 грн., заборгованості по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі - 8 274,75 грн., заборгованості по комісії в розмірі - 5 666,68 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) в розмірі 1 022,33 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 21 968,91 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача за довіреністю, не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності на підставі наявних доказів у справі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згоден сплачувати заборгованість за кредитом в сумі 6505,15грн., проти стягнення штрафних санкцій заперечував, вказуючи, що своєчасно сплатити борг не було можливості за сімейними обставинами( хворіла малолітня дитина), а потім він звільнився з роботи ,так як підприємство було ліквідоване. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 22 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до нової редакції статуту Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк». У відповідності до умов зазначеного кредитного договору, Договір складається з Заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Разом з тим, в порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого за ним станом на 30.09.2013 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 16018,89 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі - 6 505,15 грн., заборгованості по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі - 8 274,75 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) в розмірі 738,99 грн. Позивачем не доведена правомочність стягнення з відповідача за договором заборгованості по комісії в розмірі - 5 666,68 грн., а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині їх доведеності, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості, що утворилась станом на 30.09.2013 року в розмірі 16018,89 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі - 6 505,15 грн., заборгованості по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі - 8 274,75 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (відсоткова складова) в розмірі 738,99 грн.. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати в розмірі 229,40грн. по сплаті судового збору(а.с.1), які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial