Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач 1), [PERSON] (надалі Відповідач 2), в якому просить стягнути з Відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 27892,79 (дол. США), що за курсом 25,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2016 року складає 722144,33 грн. за кредитним договором №294К від 30.09.2008 року, яка складається з 27892,79 (дол. США)- заборгованість за кредитом (тілом кредиту). В позовній заяві представником Позивача зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які повернулись на адресу суду з відміткою про отримання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 30.09.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір 294 К. Згідно договору ПАТ КБ ПриватБанк зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 50 000 (дол. США) на термін до 20.09.2013 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань Відповідача-1, за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №294К від 30 вересня 2008р. ( надалі-Договір поруки), за яким поручитель зобовязався перед кредитором відповідати по зобовязаннях боржника в повному обсязі та нести солідарну з боржником відповідальність перед кредитором (а.с. 12). ПАТ КБ ПриватБанк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 50 000 (дол. США). Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені кредитним договором, надавши Відповідачу кредит в розмірі 50 000 (дол. США). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання,забезпеченого порукою. Так, відповідно до ч.1 вказаної статті у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а частиною 2 цієї ж статті визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. В даному випадку позивач просить про захист його порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя в солідарному порядку. Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за договором зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором № 294К року, станом на 29.09.2016 року (а.с. 3-5). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором № 294К року, станом на 29.09.2016 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором від 30.09.2008 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 29.09.2016 року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № 294К року від 30.09.2008 року, в розмірі 27892,79 (дол. США), що за курсом 25,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2016 року складає 722144,33 грн. за кредитним договором №294К від 30.09.2008 року, яка складається з 27892,79 (дол. США)- заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянкою [PERSON] зобовязань за договором № 294К року від 30.09.2008 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором № 294К року від 30.09.2008 року, в розмірі 27892,79 (дол. США). Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором № 294К року від 30.09.2008 року в розмірі 27892,79 (дол. США). є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 10832,16 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved