Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивовано тим, що 11.10.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1025/ФКВ 07, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29500 доларів США з розрахунку 14,30% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 11.10.2007 року по 07.10.2022 року. В частині надання кредитних коштів ТОВ «Укрпромбанк» свої зобовязання виконав в повному обсязі. 30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору № 1025/ФКВ 07 від 11.10.2007 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором, іпотеко давці [PERSON] та [PERSON] за договором іпотеки № 1025/ Z фквіп 07 від 11.10.2007 передали в іпотеку нерухоме майно: квартиру № 41 по провулку К. Маркса в буд. № 19-А в м. Вінниці, загальною площею 33,8 кв. м. в тому числі житлова 16,8 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві приватної власності. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялась в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязаня не виконанні у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачкою наявна заборгованість у сумі: 366588, 80 грн. з яких: 321082, 92грн. тіло кредиту, 45505, 88 відсотки. Вище наведене і стало підставою для звернення до суду, просили суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 366588, 80 грн. за кредитним договором № 1025/ФКВ 07 від 11.10.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 41 по провулку К. Маркса в буд. № 19-А в м. Вінниці, загальною площею 33,8 кв. м. в тому числі житлова 16,8 кв. м., визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта - Банк» право власності на зазначену квартиру. В судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, не заперечував, щодо заочного розгляду справ. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 11.10.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1025/ФКВ 07, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 29500 доларів США з розрахунку 14,30% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 11.10.2007 року по 07.10.2022 року (а.с. 7-13). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно: квартиру № 41 по провулку К. Маркса в буд. № 19-А в м. Вінниці, загальною площею 33,8 кв. м. в тому числі житлова 16,8 кв.м. (а.с.16-19). 30.06.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору № 1025/ФКВ 07 від 11.10.2007 року (а.с. 37-42). [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялась в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязаня не виконанні у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачкою наявна заборгованість у сумі: 366588, 80 грн. з яких: 321082, 92грн. тіло кредиту, 45505, 88 відсотки (а.с.20, 29-31). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладання вказаних договорів відбулась заміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/іпотекодержателя за вищезазначеними кредитним договором та договором іпотеки. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Однак, всупереч положенням ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, позичальник перестав сплачувати необхідні платежі у встановлені кредитним договором строк. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. На виконання вимог кредитного договору та договору іпотеки позивачем 21.08.2015 року на адресу відповідачів було направлено листи, із повідомленням про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язанням та можливим зверненням стягнення на іпотечне майно(а.с.12-16). Однак, в порушення умов договору іпотеки та вимог чинного законодавства України, на день подачі позовної заяви до суду відповідач не здійснила погашення всієї суми заборгованості у встановлені строки. Відповідно до положень ст.589 ЦК України, ст.7 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено законом. З вимог позову слідує, що позивач просить застосувати спосіб звернення стягнення предмета іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття іпотекодержателем права власності на нього. Так, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом із тим ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Як вбачається із договору іпотеки № 1025/ Z фквіп 07 від 11.10.2007 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3550, останній містить п.4.4.1, у якому передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовзання. Таким чином, вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі позивачу права власності на вказане майно та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved