Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 23098 грн. 86 коп. за договором № б/н від 01.06.2011 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач зобовязався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором, однак внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобовязань, станом на 30.06.2017 року виникла сума боргу в розмірі 23098,86 коп., з яких : заборгованість за кредитом 692 грн. 40 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 17350 грн. 03 коп., заборгованість за пенею 3480 грн. 29 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : штраф фіксована частина 500 грн. 00 коп., штраф процентна складова 1076 грн. 14 коп. Просить стягнути з відповідача суму боргу, яку остання у добровільному порядку не бажає сплатити. Представник позивача в судове засідання не зявився, в поданій позовній заяві просить розглянути справи у його відсутності, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином. Подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є безпідставними та необґрунтованими. Посилається, що банк не надав суду договір, який би підтверджував факт надання їй кредиту, умови надання банківських послуг є нікчемними, та як вони не підписані нею. Крім того, просить застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Беручи до уваги клопотання представника позивача, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України,на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку Судом встановлено, що 01.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається із заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та [PERSON]. При цьому судом встановлено, що у анкеті- заяві [PERSON] вказано, що вона ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, яку власноручно підписала. Аналогічно [PERSON] висловила свою згоду, що підписана нею заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що заява [PERSON]. від 01.06.2011 року разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами [PERSON], становлять собою кредитний договір. Щодо зави відповідача про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. \~Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. \~Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1.7.31 строк позовної давності щодо вимог повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки був збільшений до 50 років. Таким чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором № б/н від 01.06.2011 року відповідач по справі [PERSON] не виконала. Внаслідок неналежного виконання останньою взятих на себе зобовязань за договором, станом на 30.06.2017 року виникла сума боргу в розмірі 23098,86 коп., з яких: заборгованість за кредитом 692 грн. 40 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 17350 грн. 03 коп., заборгованість за пенею 3480 грн. 29 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : штраф фіксована частина 500 грн. 00 коп., штраф процентна складова 1076 грн. 14 коп., що стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами: розрахунком заборгованості (а.с.5-6), анкетою-заявою (а.с.7), Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.9-23). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем, а останній належним чином не виконав умови договору № б/н від 01 червня 2011 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved