Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 09.02.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Однак, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Таким чином, відповідачка у порушення умов кредитного договору не виконала свої зобов'язання за вказаним договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 28.02.2018 року має заборгованість у сумі 96073 гривні 80 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1724 гривні 91 копійка; заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 84082 гривні 71 копійка; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5215 гривень 05 копійок; а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в розмірах: 500 гривень (фіксована частина) та 4551 гривня 13 копійок (процентна складова). З огляду на те, що відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, тому просить позов задоволити. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи по суті, що підтверджується матеріалами справи, та не надала у встановлений судом строк відзиву до суду. Тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки з постановленням заочного рішення, проти чого представник позивача не заперечує, за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, а відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник повинен повернути позикодавцеві позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1046 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 09.02.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідачкою порушено умови кредитного договору, хоча всі умови договору - істотні, звичайні та випадкові - з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами. Внаслідок цього відповідачка станом на 28.02.2018 року заборгувала позивачу 96073 гривні 80 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1724 гривні 91 копійка; заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 84082 гривні 71 копійка; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5215 гривень 05 копійок; а також штрафів, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, в розмірах: 500 гривень (фіксована частина) та 4551 гривня 13 копійок (процентна складова). При цьому, суд враховує, що цивільно-правовий договір укладений з узгодженої волі сторін, спрямованої на встановлення цивільних прав та обов'язків. Невиконання або неналежне виконання умов договору тягне за собою наслідки, які обумовлені даним договором, тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити. Судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України необхідно покласти на відповідачку.

Outcome: approved