Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості у сумі 21107,95 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються поданими суду доказами, що підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 45, 48), відповідачі (1), (2) в судове засідання повторно не з'явилися, заперечень проти позову не подали, тому, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи (ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Відповідно до укладеного 12 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (статут, договір відступлення права вимоги від 17.12.2012 та Витягу з додатку №1 до договору від 17.12.2012 а.с. 5-6, 7-12, 13) (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] (надалі - Позичальник) кредитного договору №176, Банк зобов'язався надати останньому кредит в сумі 13238 доларів США строком до 11 лютого 2015 року, а Позичальник щомісячно здійснювати погашення частини кредиту та процентів згідно з Графіком погашення кредиту (додаток № 1 до кредитного договору а.с. 14-18, 19-20), який є невід'ємною його частиною (п. 5.2.3 Договору). Крім того, між позивачем та відповідачем (1) узгоджено умови надання кредиту та розрахунку реальної вартості кредиту, про що свідчить наявний у матеріалах справи підписаний Позичальником Додаток № 2 до кредитного договору від 11.02.2008 року (а.с. 21-22). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12.02.2008 року між Банком та відповідачем (2) [PERSON] (далі - Поручитель) був укладений договір поруки №176/176, у відповідності до умов якого, остання взяла на себе зобов'язання солідарно з [PERSON] відповідати перед Банком за кредитними зобов'язаннями останнього (а.с. 23). Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується підписаною Позичальником заявою-анкетою на отримання кредиту від 07.02.2008 (а.с.24-26). На підставі вимог про дострокове повернення кредиту від 19.02.2015, позивачем належним чином було повідомлено відповідачів про зміну кредитора по кредитному договору від 12.02.2008 року, а також необхідність погашення заборгованості за кредитним договором від 12.02.2008 № 176, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія реєстру рекомендованих поштових відправлень (а.с. 30, 31). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 554 Цивільного кодексу України, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов'язання за Кредитним договором відповідачами не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 01.01.2015 (розрахунок, а.с. 29) за предметом позову у сумі 21107,95 грн. ( в т. ч. 18678,80 грн. - основний борг, 1070,37 грн. - відсотки, 1358,78 грн. - пеня) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 549, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі підлягають віднесенню на відповідачів відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. Також з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» (частина перша ст. 4) на користь держави слід стягнути з позивача недоплачену суму судового збору у розмірі 14,30 грн. (243,60 -229,30=14,30). На підставі наведеного,

Outcome: approved