Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі-позивач) звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (далі-відповідач) на користь позивача заборгованість у розмірі 35926,15 грн. за кредитним договором б/н від 21.12.2011 року та судові витрати у розмірі 1378,00 грн., посилаючись на те, що 21.12.2011 року відповідач, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписала Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 16.08.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна GоId» відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що відповідач дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача, і відповідач дає право позивачу в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого позивачем, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання передбачені договором і тому станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість в сумі 35926,15 грн., яка складається з 17141,73 грн. - заборгованість за кредитом; 15745,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 852 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1686,96 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. В судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився, натомість звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просив розглянути справу без участі представника позивача (а.с.39). Крім того, 08.07.2016 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням, з якого вбачається що на теперішній час між позивачем та відповідачем розглядається питання по укладення мирової угоди (а.с.63). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що в 2011 та 2012 роках вона отримувала кошти від банку для лікування та утримання дочки, яка навчається. В цей період вона працювала і тому намагалася із заробітної плати гасити борг перед банком. Оскільки в подальшому стан здоров'я погіршився і вона майже повністю втратила зір, тому її звільнили з роботи. Вона не могла утримувати господарство, але була вимушена витрачати значні кошти на обстеження та лікування, тому не мала фінансової можливості сплачувати кошти на користь банку. Приблизно в 2013-2014 роках вона припинила отримувати кошти від банку, оскільки не могла сплачувати за кредит. В зв'язку з тим, що у неї склалося скрутне матеріальне становище вона звернулась до банку (а.с.61) з приводу припинення дії договору та розстрочення заборгованості на 10 років, оскільки вона перебуває на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця та хронічного блефароконьоктивіну, тому потребує постійного лікування серця та проведення операції по пересадці рогівки на обох очах. Також, на її утриманні перебуває дочка, яка продовжує навчання. Однак, крім пенсії у розмірі 1130 грн., інших доходів вона не має і тому сплатити всю суму заборгованості одним платежем не зможе. Однак, працівник філії банку в усному порядку запропонував їй спочатку сплатити 32000 грн., а після цього решта суми заборгованості буде розстрочена на один чи два роки. Вона зверталась до людей, щоб позичити кошти, але таку велику суму коштів їй ніхто не захотів позичати. Тому вона звернулась до суду з аналогічним клопотання про розстрочення виконання рішення суду щодо сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 65). Розглядаючи дану справу, суд приймає до уваги роз'яснення абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», яким передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, які були надані сторонами по справі та враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 536, 612, 629, 1054 ЦК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову за кредитним договором, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, вирішуючи клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Аналізуючи положення ст.373 ЦПК України, суд за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім»ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час перебуває на диспансерному обліку з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклотичного кардіосклерозу СН II А ст ФК II та хронічного блефароконьоктивіту та потребує постійного медикаментозного лікування (а.с. 66). Також, вона потребує оперативного лікування щодо пересадки рогівки на обох очах для підвищення функції зору та оформлення інвалідності (а.с. 67). З огляду на викладені обставини, враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, яка має дохід лише у вигляді отримання пенсії у розмірі 1130 грн. (а.с. 68) та беручи до уваги позицію відповідача щодо добровільного бажання виконати рішення суду і для забезпечення його реального виконання, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду, шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором щомісячними платежами. Визначаючи строк розстрочення судового рішення, суд приймає до уваги положення ч.6 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», де передбачено, що звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Таким чином, якщо врахувати вищевказані положення Закону, згідно якого можливо здійснити стягнення з пенсії не більше 20%, розмір пенсії відповідача в сумі 1130 грн. та розмір заборгованості за кредитним договором, що становить 35926,15 грн., то необхідно було би розстрочити рішення суду на 159 місяців, тобто понад 13 років, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі по 226 гривень. Однак, зважаючи на матеріальний стан відповідача [PERSON], її життєві потреби, розмір її доходів, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України та враховуючи, те що відповідач добровільно просить розстрочити рішення на 10 років, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду строком на 120 місяців, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 300 грн. не пізніше 28 числа кожного місяця на рахунок позивача. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 37).

Outcome: approved