Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

\~ Публічне Акціонерне Товариство \~«Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 72203,51 грн. Позивач посилається на те, що між ПАТ «Астра Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 300440029949007 від 30.09.2011 року на суму 64512,00 грн. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги № 1539, у відповідності до умов якого ПАТ «Астра Банк» відступив Позивачу право вимоги від Відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ «Астра Банк», а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача, яка станом на 19.05.2015 року складає 72203,51 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 35474,69 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 0,36 грн., комісія за ведення кредиту - 7677,48 грн., пеня - 29050,98 грн. Представник позивача, ПАТ «Дельта Банк», в судовому засіданні підтримала позовну заяву, посилаючись на обставини викладені в неї, та пояснила, що відповідач не виконував обовязки за кредитним договором, в звязку з чим існує заборгованість в сумі 72203,51 грн. Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 1539 від 02.12.2013 року, за яким право вимоги по вищевказаному Кредитному договору було відступлене на користь ПАТ «Дельта Банк». ПАТ «Дельта Банк» були направлені на адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги. Крім того, відповідач підтвердив, що був обізнаний в цьому, тому що сплатив останню суму заборгованості 29.01.2014 року на відділення ПАТ «Дельта Банк». Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував, що має заборгованість по тілу кредиту в сумі 35474,69 грн., однак не згоден з комісією в сумі 7677,48 грн. та пенею - 29050,98 грн., оскільки укладав кредитний договір з ПАТ «Астра Банк» і нічого не знав про переуступку прав вимоги до ПАТ «Дельта Банк». Останній платіж він здійснив 29.01.2014 року, а потім перестав сплачувати платежі. Просив застосувати до пені строк позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала позицію відповідача, позовні вимоги визнала частково, заперечувала проти стягнення з відповідача комісії та пені по кредитному договору, посилаючись на те, що відповідачу не було відомо про передачу права вимоги від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», ніяких повідомлень від ПАТ «Дельта Банк» він не отримував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно кредитного договору № 300440029949007 від 30.09.2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит у сумі 64512,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з розміру процентної ставки 00,1% річних за користування кредитом. Між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 1539 від 02.12.2013 року, за яким право вимоги по вищевказаному Кредитному договору було відступлене на користь ПАТ «Дельта Банк». Відповідач сплачував кредит, однак припинив здійснювати платежі, що підтверджується його квитанціями про сплату кредиту та не заперечувалося ним в судовому засіданні. Посилання відповідача на те, що він не був обізнаний про переуступку прав вимоги до ПАТ «Дельта Банк» є необґрунтованими та спростовуються наданими позивачем доказами, а саме: копією листа, адресованого [PERSON], де міститься повідомлення відповідачу про переуступку прав вимоги від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», копією реєстру від 25.09.2014 року № 02 про направлення рекомендованого листа, та копією квитанції від 29.01.2014 року про сплату відповідачем 4740,00 грн. в рахунок погашення суми кредиту саме банку «Дельта Банк». У ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дане визначення банківського кредиту це будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. За кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Виходячи із редакції ч. 1 ст. 1046, ст.1054 Цивільного кодексу України грошові кошти передаються кредитодавцем позичальнику у власність, однак останній зобовязується їх повернути та сплатити проценти кредитодавцеві. Згідно з ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобовязань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, тому у нього перед позивачем станом на 19.05.2015 року існує заборгованість на загальну суму 72203,51 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 35474,69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 0,36 грн., комісії за ведення кредиту - 7677,48 грн., пені - 29050,98 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). Отже аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновки про те. що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно графіку погашення кредиту останній платіж відповідач здійснив 29. 01.2014 року. Позивач звернувся до суду з позовом 03.06.2015 року, тобто пропустив строк звернення з вимогою про стягнення пені, оскільки пеня підлягає стягненню в межах одного року з наступного дня після проведення платежу. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, пеня нарахована в розмірі 29050,98 грн., а пеня за один рік до звернення до суду з позовом становить 16\~522,16 грн., тому суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу щодо пені частково відповідно до ст. 258 ЦК України, про що просив відповідач в судовому засіданні. Отже, відповідач обовязки перед позивач не виконав, в звязку з чим у нього виникла заборгованість, а саме: заборгованість по тілу кредиту 35474,69 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 0,36 грн., комісія за ведення кредиту - 7677,48 грн., пеня - 16522,16 грн., тобто загальна заборгованість за кредитним договором становить 59674,69 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Судовий збір не сплачений, оскільки позовна заява подана до суду від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, повязаній із проведенням заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку. Тому суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 596,75 грн.

Outcome: partial