Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в особі філії ПАТ СК «Провідна» в м.Ужгород, третя особа - [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищено небезпеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.06.2014 року [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 211010, номерний знак [NUMBER], по вул. Пушкіна, в с. Залужжя Мукачівського району, скоїла ДТП, а саме вчинила наїзд на залізно-бетонну опору лінії електропередач, що належить ПАТ «Закарпаттяобленерго». В результаті ДТП потерпілих не має, але опору електромережі пошкоджено, внаслідок чого дана опора не придатна до подальшої експлуатації. Відповідно до акту виконаних робіт по ремонту ПЛ-0,4 кВ в с. Залужжя від КТП -324 ф-р оп 10 від червня 2014 року за №1, вартість матеріальних збитків внаслідок ДТП становить 7980,36 грн. Дана сума збитків складається з вартості заміни опори, робіт по її заміні, а також вартості супутніх матеріалів та робіт, які використовувались та проводились під час заміни опори. 11.06.2014 року позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] на випадок ДТП здійснив обов'язкове страхування власної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами. Оскільки [PERSON] завдані збитки не відшкодував навіть в розмірі встановленої страховим полісом франшизи, 11.06.2014 року позивач звернувся із заявою до ПрАТ СК «Провідна» про страхове відшкодування. 18.12.2014 року було отримано відповідь, відповідно до якої вирішено відшкодувати збитки частково, а саме в сумі 5008,58 грн. Своє рішення ПрАТ СК «Провідна» мотивував тим, що розмір страхового відшкодування за виплатною справою № 2300050811 було визначено ПрАТ СК «Провідна» відповідно до звіту, складеного ТОВ «Експертум-Аве», однак на їх адресу даного звіту не направлено. В зв'язку з тим, що сума завданої позивачу матеріальної шкоди не повністю відшкодована, просить стягнути солідарно з [PERSON] та ПрАТ СК «Провідна» на його користь матеріальну шкоду в сумі 2971,78 грн. Представник позивача Беран М.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Пояснила, що ПрАТ СК «Провідна» провело оцінку для визначення вартості завданої шкоди внаслідок настання страхового випадку, і згідно висновку сума завданої шкоди складає 5008,58 грн. Дану суму страхова компанія виплатила, однак фактичний розмір завданої шкоди позивачу внаслідок ДТП складає 7980,36 грн. Оскільки між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди є різниця, її слід стягнути з відповідача [PERSON], як власника джерела підвищеної небезпеки. В зв'язку з цим представник позивача вважає, що завдану підприємству матеріальну шкоду в сумі 2971,78 грн. слід стягнути саме з відповідача [PERSON], а питання щодо стягнення шкоди з ПрАТ СК «Провідна» залишає на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснила, що вона дійсно є винною у вчиненні ДТП, внаслідок якої було завдано матеріальну шкоду позивачу. Однак, її цивільно-правова відповідальність була застрахована, тому обов'язок по відшкодуванню шкоди лежить на страховій компанії. В зв'язку з цим вважає, що саме страхова компанія повинна відшкодовувати шкоду, завдану позивачу, у повному обсязі. Представник відповідача - ПрАТ СК «Провідна» в судове засідання не з'явився, направив суду письмові заперечення проти позову, в яких просив розглянути справу за його відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої заперечення обґрунтовував тим, що ПрАТ СК «Провідна» повністю виконало свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4229745, з дотримання вимог чинного законодавства. Визначена позивачем сума завданої шкоди не є оціненою шкодою, оскільки вона визначена всупереч вимогам закону, не суб'єктом оціночної діяльності, наданий суду Акт виконаних робіт є неналежним доказом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 09.06.2014 року [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 211010, номерний знак [NUMBER], , по вул. Пушкіна, в с. Залужжя Мукачівського району, скоїла ДТП, а саме вчинила наїзд на залізно-бетонну опору лінії електропередач, що належить ПАТ «Закарпаттяобленерго». У вчиненні вказаної ДТП винною є [PERSON], що визнається нею в судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Між [PERSON] та ПрАТ «СК «Провідна» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4229745 строком дії з 18.10.2013 року по 17.10.2014 року, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб ВАЗ 211010, номерний знак [NUMBER]. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 тис. грн., при цьому франшиза складає 0 грн. (а.с. 38). Таким чином, цивільно-правова відповідальність [PERSON], внаслідок винних дій якої завдано шкоду позивачу, застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого майну позивача, від 28.11.2014 року, виконаного на підставі заяви ПрАТ «СК «Провідна» суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ «ЕКСПЕРТУМ-АВЕ», вартість матеріального збитку, завданого майну позивача, становить 5 008,58 грн.(а.с. 43-61). 08.12.2014 року ПрАТ «СК «Провідна» склало страховий акт та перерахувало на рахунок позивача страхове відшкодування в розмірі 5008,58 грн. що визнається представником позивача. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» повністю виконано свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4229745, з дотримання вимог чинного законодавства. Позивач у позовній заяві вказує, що вартість матеріального збитку, завданого йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 7 980,36 грн. Як на доказ такого розміру шкоди позивач посилається на АКТ виконаних робіт № 1, складений в червні 2014 року самим позивачем (а.с.5). Надаючи оцінку вказаному документу суд приходить до висновку, він є неналежним доказом у даній справі, а тому не може бути прийнятий до уваги при вирішення спору з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами. Стаття 31 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що розмір шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства. Правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ст.ст. 3, 4 цього Закону оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону, а саме - суб'єктами господарювання - зареєстрованими в установленому законодавством порядку фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, а також юридичними особами незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом, проведення оцінки є обов'язковим, а згідно ст. 8 цього Закону оцінка майна у випадках її обов'язкового проведення, зазначених у статті 7 цього Закону, виконана суб'єктами, які не є суб'єктами оціночної діяльності, визнається недійсною. Таким чином суд приходить до висновку, що в даному випадку, для визначення розміру шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, обов'язковим є проведення оцінки в порядку, визначеному законом, виключно суб'єктами оціночної діяльності. Оскільки АКТ виконаних робіт № 1 від червня 2014 року, на який посилається позивач, складений суб'єктом господарювання, який не є суб'єктом оціночної діяльності, цей акт не являється документом, що свідчить про проведення оцінки розміру шкоди в порядку, передбаченому законом, такий акт не може бути прийнятий до уваги судом при вирішенні даного спору. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з абзацом третім п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, у разі, якщо цивільно-правова відповідальність особи застрахована, вона відповідає за заподіяну нею шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що в даному спорі розмір завданої позивачу матеріальної шкоди в сумі 7980,36 грн. є необґрунтованим і нічим не доведеним, оскільки підтверджується тільки Актом, який є неналежним доказом в даному випадку, документально підтвердженим є розмір шкоди в сумі 5008,58 грн., яку позивачеві відшкодовано повністю. Крім того, відповідач [PERSON] не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачі внаслідок ДТП, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована, сума шкоди не перевищує ліміт страхової відповідальності. За таких обставин суд вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed