Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з неї заборгованість по кредиту на загальну суму 14223,88 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем і відповідачкою 03.08.2005р. був укладений кредитний договір б/н на суму 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов зазначеного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав, а [PERSON] отримала кредит в сумі 3000,00 грн. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 29.12.2013р. перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму по кредиту, процентам, штрафам 14223,88 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки вона ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання позивачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень, відповідачка на 19.12.2014р. отримала судову повістку, на 26.01.2015р. не отримала так як за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 13, 15, 16) та [PERSON] (а.с. 12) 03.08.2005р. був укладений кредитний договір б/н на підставі якого позивач передав кредит у вигляді кредитного ліміту на суму 3000,00 грн. зі сплатою 36,00 % річних, відповідно до якого Кредитор зобов'язався передати обумовлену договором суму на платіжну картку та надав її Позичальнику, а Позичальник отримав обумовлену договором суму грошей на платіжній картці та зобов'язався повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним, а також інші платежі, обумовлені кредитним договором. З умовами та правилами надання платіжної картки та тарифами на обслуговування платіжної картки відповідачка ознайомлена. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до зазначеної заяви відповідачка зобов'язалася дотримуватись умов та правил надання банківських послуг (а.с. 7-11). Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язався виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6. договору при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених наявним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язався сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. В порушення умов кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 29.12.2013р., яка згідно розрахунку, наданого позивачем, складається з заборгованості по процентам, штрафам на загальну суму 14223,88 грн. (а.с. 6). 20.11.2007 р. Арцизьким районним судом Одеської області видано судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 4175,50 грн. з [PERSON] за Кредитним договором б/н від 03.08.2005р. та судових витрат (а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Однак, всупереч умовам договору та вимог чинного законодавства відповідачка належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконала та не здійснювала повернення кредиту у встановлені договором строки у повному обсязі. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 29.12.2013р. становить 14223,88 грн., у тому числі: заборгованість по процентам - 13070,36 грн., за штрафом (фіксована частина) - 500,00 грн., за штрафом (процентна частина) - 653,52 грн. (а.с. 6). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Судом не встановлено, що боржниця не виконала зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідачка має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 14223,88 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved