Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі за текстом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилалося на те, що 16.08.2007 року між ним та [PERSON] було укладено вищезазначений договір, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 15436,80 дол. США на термін до 11.08.2027 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач же не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 21.05.2015 року утворилась заборгованість - 17004,65 дол. США, яка складається з наступного: -12532,10 дол. США - заборгованість за кредитом; -549,97 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -102,40 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; -2998,99 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; -12,01 дол. США - штраф (фіксована частина); -809,17 дол. США штраф (відсоток від суми заборгованості). При цьому, в забезпечення виконання зобов'язання за договором №HAYWG101270047 від 16.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким остання відповідає перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник ([PERSON]С.), включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії. Винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. З огляду на викладене, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 17004,65 доларів США, що за курсом 20,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.05.2015 року складає 353866,69 грн. за кредитним договором №HAYWG101270047 від 16.08.2007 року. Заочним рішенням Чугуївського районного суду Харківської області від 13 січня 2016 року вищезазначені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено в повному обсязі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Чугуївського районного суду Харківської області від 25.05.2016 заяву [PERSON], [PERSON] про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати вказане рішення, як незаконне та необґрунтоване, і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема неврахування судом, що строк виконання зобовязання не настав, оскільки кінцевий строк визначений договором 11.08.2027 року; порушення норм процесуального (ст.ст.74,169 ЦПК України) та неправильне застосування норм матеріального права, а саме ст. ст. 533, 559 ЦК України. В суді апеляційної інстанції представник відповідача [PERSON] [PERSON] апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Представник ПАТ КБ «Приват банк» апеляційну скаргу не визнала і просила відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до таких висновків. У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено та підтверджується належними доказами, що 16.08.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №HAYWG101270047 (а.с. 15-17), відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 16.08.2007 року по 11.08.2027 року включно, у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 15436,80 доларів США: на придбання нерухомості в сумі 12800,00 доларів США, сплату страхових платежів у сумі 2636,80 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати з «16» по «20» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 210,04 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, позичальник зобовязаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені у повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. (п. 7.1. договору) За змістом п. 7.4. договору при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,08% на місяць, розраховані на суму непогашеної у строк заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору при порушенні позичальником зобовязання, зокрема по сплаті відсотків та винагороди банку, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Крім того, 16.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки, предметом якого є надання поруки [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №HAYWG101270047 (а.с. 21) 07.06.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №HAYWG101270047 від 16.08.2007 року, відповідно до якої суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї угоди зменшено на 2620,66 дол. США в частині заборгованості за пенею. Також сторони досягли домовленості, що, у разі порушення позичальником будь-якого з зобовязань, передбачених в Графіку погашення кредиту понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2620,66 дол. США. Викладено в новій редакції п. 7.1. договору №HAYWG101270047, згідно якого Банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти шляхом: надання готівки через касу банку на строк з 16.08.2007 року по 11.08.2027 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 17037,20 дол. США. Викладено в новій редакції Графік погашення кредиту (додаток №1). Узгоджено, що позичальник за весь період неналежного виконання зобовязань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. (а.с. 18-20) [PERSON] свої зобовязання на кредитним договором, в тому числі після укладення додаткової угоди від 07.06.2012 року, належним чином не виконував, у звязку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 12.06.2015 року №30.1.0.0/2-176 було повідомлено відповідачів про наявну прострочену заборгованість на загальну суму 4133,11 доларів США, запропоновано її погасити протягом 5 днів, та з посиланням на ст. 1050 ЦК України, у разі непогашення заборгованості, висунуто вимогу про повернення всієї суми кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. (а.с. 11, 12) Вказана вимога відповідачами залишена без задоволення, відповідну заборгованість протягом 5 днів погашено не було. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 4-9), заборгованість [PERSON] станом на 21.05.2015 року, з урахуванням обовязку по поверненню всієї суми кредиту в повному обсязі, складає 17004,65 дол. США, з яких: -12532,10 дол. США - заборгованість за кредитом; -549,97 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; -102,40 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; -2998,99 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання; -12,01 дол. США - штраф (фіксована частина); -809,17 дол. США штраф (відсоток від суми заборгованості). Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з положень 509, 526, 527, 530, 1054 ЦК України, та дійшов висновку про їх обґрунтованість в повному обсязі, зокрема і в частині вимог про стягнення штрафу (фіксованої частини та відсотку від суми заборгованості). Проте, з вказаними висновками не можна погодитися повністю, з огляду на таке. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Оскільки зобовязання боржник не виконував, банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право вимоги дострокового виконання основного зобовязання та відповідно змінив строк виконання основного зобовязання. Отже, настання строку виконання основного зобовязання необхідно обчислювати з 12.06.2015 року. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ч.ч. 1. 2 ст. 554 ЦК України) З огляду на неналежне виконання [PERSON] зобовязання щодо повернення кредиту, сплати процентів, заборгованість по комісії за користування кредитом,пені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідачів як солідарних боржників: 12532,10 дол. США - заборгованості за кредитом; 549,97 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 102,40 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2998,99 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання. Щодо посилань [PERSON] про припинення поруки, то вони не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як зазначено вище, оскільки банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право вимоги дострокового виконання основного зобовязання та відповідно змінив строк виконання основного зобовязання, настання строку виконання основного зобовязання необхідно обчислювати з 12.06.2015 року. Відповідно до п. 12 договору поруки від 16.07.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Зважаючи на те, що кредитодавець звернувся з позовом у липні 2015 року, то вказаний строк не можна вважати пропущеним, а поруку припиненою. Аналогічні висновки наведено, зокрема у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 року (справа №6-1006цс16). Не суперечить рішення суду і вимогам ст. 533 ЦК України, оскільки містить вказівку на суму заборгованості, що підлягає стягненню і у валюті договору доларах США. Разом з тим, щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів штрафу (фіксованої частини та відсотку від суми заборгованості), то відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору в частині сплати відсотків та винагороди банку. У той самий час, згідно з пунктом 7 додаткової угоди до кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за ті ж правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідні висновки щодо застосування ст. 549 ЦК України наведено в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15). З огляду на викладене, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідачів 12,01 доларів США у якості штрафу (фіксована частина) і 809,17 доларів США (процентної складової) є безпідставними, та у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: partial