Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 19 лютого 2018 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 10 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 30.11.2017 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 17\~878,08 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 2\~956,55 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14\~921,53 грн. Від зазначеної суми заборгованості віднімається сума в розмірі 4\~338,92 грн., яка стягнута судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року, отже різниця становить 13\~539,16 грн.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 676,96 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 14\~716,12 грн. та судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 26 квітня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяви. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2018 року прийнято до свого провадження цивільну справу та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. 30 липня 2018 року від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили застосувати строки позовної давності. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу на підставі\~ст. 297 ЦПК України\~за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 10 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2008 року з [PERSON] стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 4\~338,92 грн. (а.с. 7). З [PERSON] борг в розмірі 4\~338,92 грн. утримано, виконавчий збір у розмірі 437,94 грн. та судові витрати в розмірі 40,50 грн. перераховано на р/р ЗАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується супровідним листом № 13 від 14.01.2011 (а.с. 38). Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» зазначає, що свої зобовязання банк виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 30.11.2017 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 17\~878,08 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 2\~956,55 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14\~921,53 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~\~з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа місяця, то\~початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, яка відповідно до вимог\~ст. 417-7 ЦПК України\~(з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного 10 серпня 2006 року між\~ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. З наданого Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» розрахунку вбачається, що останній платіж внесено відповідачем 29 червня 2010 року в розмірі 317,15 грн. (а.с. 60 на звороті). Отже, з 30 червня 2010 року розпочався строк позовної давності для звернення позивача до суду за захистом порушених прав, однак Публічне акціонерне\~товариство Комерційний\~банк «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом лише 19 лютого 2018 року. З урахуванням того, що позивач пред'явив вимоги до відповідача, з порушенням строків позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд враховує, що позивач від сплати судових витрат не звільнений, його позовні вимоги не підлягають задоволенню, у звязку з чим відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed