Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 27.08.2015 року звернулося до суду з позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 300426024630005 від 19.04.2011 року у сумі 101530 грн. 80 коп. та всі судові витрати по справі покласти на відповідача. Мотивувало тим, що останній не виконує зобовязання по договору, внаслідок чого станом на 31.07.2015 року утворилася заборгованість в сумі 101530 грн. 80 коп., з якої : 92292 грн. 52 коп. заборгованість за кредитом, 9238 грн. 28 коп. - заборгованість за відсотками. Названий кредитний договір було укладено між відповідачем та ПАТ «Астра Банк». 02.12.2013 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення права вимоги отримало від первісного кредитора ПАТ «Астра Банк» право вимоги до боржника коштів, включаючи суму основного зобов»язання (кредиту), плату за річною процентною ставкою, пеню та інші платежі. У судове засідання представник позивача не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що на постановлення заочного рішення в разі неявки відповідача згодний. Відповідач [PERSON] у останнє судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслав. Під час судового розгляду прохав відкласти засідання з метою проведення взаємозвірки з позивачем з приводу заборгованої суми, але жодних доказів з цього приводу не надав. Представник третьої особи Національного банку України, який був залучений до участі у справі в якості третьої особи, у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причину неявки не повідомляв. За письмовою згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, встановив наступне. 19.04.2011 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» як кредитором, та фізичною особою [PERSON], як позичальником, було укладено кредитний договір № 300426024630005, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 149000 грн. на строк з 19.04.2011 року по 19.04.2018 року зі сплатою 16,8% річних за користування кредитом. Пунктом 1.2 названого кредитного договору було встановлено цільове використання кредиту на купівлю автомобіля CHEVROLET Cruze легковий седан, 2010 року випуску для споживчих потреб. На виконання своїх зобовязань кредитодавець, перерахував кредитні кошти у сумі 149000 грн. позичальнику [PERSON] Відповідно до п.2.5 кредитного договору погашення кредиту та нарахованих процентів, позичальник мав здійснювати щомісячно до 19 числа кожного місяця протягом строку дії договору рівними частинами -у сумі 3028 грн. Позичальник взяті на себе зобовязання порушив - не вносив платежі у визначені строки та у повному обсязі. Згідно розрахунку наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 31.07.2015 року загальна заборгованість [PERSON] складає 101530 грн. 80 коп., з яких: - 92292 грн. 52 коп. заборгованість за кредитом; - 9238 грн. 28 коп. заборгованість за відсотками. 02.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором, що укладався ним з ПАТ «Астра Банк». Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню - заборгована сума стягується на користь фактора (позивача у справі). За ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На цій підставі з [PERSON] в дохід держави стягується судовий збір за ставками, що діяли на момент пред»явлення позову.

Outcome: approved