Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулось до Ровеньківського міського суду Луганської області з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) заборгованості. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10.02.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип банку з Закритого акціонерного товариства замінено на Публічне акціонерне товариство, у зв'язку з чим змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір б/н за яким останній отримав кредит у сумі 4 800,00 грн. на умовах сплати відсотків у розмірі 48 % річних на суму залишку заборгованості. Так як відповідач своїх зобов'язань за договором не виконує, перед позивачем виникла заборгованість в сумі 23 654,09 грн., з яких: 2 989,38 грн. - заборгованість за кредитом, 19 062,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 102,58 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь - яких пояснень по справі від останнього на адресу суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 10.02.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 4 800,00 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості. Підписом на заяві (а.с.-6) відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. 30.04.2009 року рішенням загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», змінено тип банку з Закритого акціонерного товариства замінено на Публічне акціонерне товариство, у зв'язку з чим змінено найменування банку на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Судом встановлено, що [PERSON] дійсно отримав кредит, однак не виконує своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості по кредиту, у зв'язку з чим борг відповідача перед позивачем складає 23 654,09 грн., з яких: 2 989,38 грн. - заборгованість за кредитом, 19 062,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 102,58 грн. - штраф (процентна складова). З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків. Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит сплативши проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З зазначеного вище слідує, що відповідач не виконав покладений на нього договором обов'язок щодо своєчасного внесення плати по кредиту та інших платежів, які визначені умовами кредитного договору. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по договору від 10.02.2006 року, заявлено правомірно. Перевіривши правильність нарахування позивачем розміру заборгованості за вказаний період, суд вважає, що розрахунок проведено вірно, у зв'язку з чим позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 236,54 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved