Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, або ПАТ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення з відповідачки заборгованості по кредитному договору у сумі 22966,41 грн., стягнення судового збору у сумі 1218 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 лютого 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач отримала кредит в розмірі 1000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала, у результаті чого станом на 31 серпня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом на загальну суму 22966,41 грн. У звязку з цим, просив позовні вимоги задовольнити в повному обємі. До судового засідання представник позивача не прибув, надав до суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутності, підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що в даний час не має можливості сплачувати кредитні кошти в звязку з тяжким фінансовим становищем, обумовленим відсутністю роботи. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. 10 лютого 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 1000 грн. зі сплатою 30.00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальниця зобовязалась повернути позивачу суму кредиту, відсотків, винагороди, відповідно до заяви, умов та Правил надання банківських послуг, з якими вона була ознайомлена під підпис. Проте, станом на 31 серпня 2015 року відповідачка, згідно наданого банком розрахунку, який суд перевірив та вважає правильним, має заборгованість 22966,41 грн., що складається з наступного: 12748,13 грн. заборгованість за кредитом; 7948,45 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 700,00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1069,83 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Оскільки, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, щомісячних погашень кредиту не здійснювала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та суду надані докази, що підтверджують існування вказаної заборгованості, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачкою судових витрат підлягає задоволенню, оскільки підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved