Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 51353,37 доларів США -124175,42 грн., з них прострочена заборгованість по кредиту - 50853,75 доларів США, нараховані та несплачені відсотки по кредиту - 499,62 грн., пеня по несплаченому кредиту - 90945,96 грн. та пеня по несплачених відсотках - 33229,46 грн., посилаючись на те, що 05.04.2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитний договір № 66107С5. Також 03 березня 2009 року, 26 березня 2009 року та 15 жовтня 2012 року шляхом укладення додаткових договорів до Кредитного договору внесено зміни. Відповідно до кредитного договору відповідачу був наданий кредит в сумі 77000 доларів США на строк до 03 квітня 2028 року включно, з процентною ставкою Libor (12m) + 6,67%, але не нижче 12,00% річних. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника вищевказану суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позов вимоги уточнив та просив стягнути з [PERSON] 48 732,24 долари США та 119 688,53 грн. заборгованості по пені за кредитним договором у звязку із частковим погашенням заборгованості по кредиту. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та заперечили проти його задоволення, посилаючись на мотиви, викладені в запереченнях проти позову про стягнення заборгованості по кредиту. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних обставин. 05 квітня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії AT «Укрексімбанк» в м. Тернополі та [PERSON] було укладено кредитний договір № 66107С5. 03 березня 2009 року, відповідно до якого останньому був наданий кредит в сумі 77000 доларів США на строк до 03 квітня 2028 року включно з річною процентною ставкою, яка визначалась Libor (12m) + 6,67%, але не нижче 12,00% річних, а позичальник зобов'язувався сплачувати кредит рівними сумами згідно графіку надання та погащення кредиту та сплачувати нараховані відсотки. Крім того, 03 березня 2009 року, 26 березня 2009 року та 15 жовтня 2012 року були укладені додаткові договори до Кредитного договору та внесено зміни в умови купівлі,продажу, обміну валюти на міжбанківському валютному ринку України, в умови нарахування пені та розголошення інформації Банком щодо проведення позичальником [PERSON] договори є невідємною частиною кредитного договору від 05.04.2007 року. 8 травня 2009 року проведено реєстрацію змін до установчих документів, Відкрите акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» замінено на Публічне акціонерне товариство, яке на підставі Статуту є правонаступником попереднього товариства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем повністю виконано зобовязання перед відповідачем та надано [PERSON] кредитні кошти в розмірі 77000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №4028 від 05.04.2007 року та розпорядженням В.о. керуючого філією ВАТ «Укрексімбанк » в м. Тернополі від 05.04.2007 року. Проте, [PERSON] починаючи з березня 2009 року почав неналежно виконувати умови договору та вчасно погашати заборгованість. У зв'язку з чим з 08 травня 2015 року позивач відповідно до п. 4 кредитного договору направив йому вимогу про дострокове погашення заборгованості, яка була не виконана та заборгованість відповідно не сплачена. Вказана вимога повернута відділенням зв'язку через закінчення терміну зберігання. Відповідачем не було виконано свої зобов'язаннящодо повернення отриманого кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору №66107С5 від 05.04.2007р. Таким чином, станом на 01.02.2016 року заборгованість по тілу кредиту становила 48732,24 доларів США, яка у звязку із частковим її погашенням [PERSON], судом встановлено, що станом на 04.04.2016 року борг перед позивачем становить 44903,03 доларів США, і саме в у цій сумі кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача.. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п.2.2.1 Кредитного договору позичальник щомісячно сплачуватиме Банку проценти за використання кредиту у валюті кредиту в розмірі річної процентної ставки , яка визначається наступним чином: Libor (12m) + 6,67%, але не нижче 12,00% річних. Відповідно до п. 2.5.1 договору позичальник зобов'язується сплачувати нараховані відсотки не пізніше 15 числа кожного місяця. Таким чином, станом на 19.08.2015 року нараховані та несплачені відсотки по кредиту становили 499,62 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №66107С5 від 05.04.2007 року. На момент розгляду справи у суді, станом на 04.04.2016 року відповідач [PERSON] погасив заборгованість по процентах повністю. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, ч.3.ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до п. 2.4.2 Додаткового договору №66107С5 -2 до Кредитного договору №66107С5 від 05.04.2007 року від 26.03.2009 року у разі порушення строків погашення Кредиту, вказаних у Графіку погашення Кредиту, процентів та платежів, за договором, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період за який сплачується пеня. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з урахуванням строку позовної давності була нарахована пеня за період з 22.09.2014 р. по 18.08.2015 р. включно, яка становить 119\~688,53 грн., з яких пеня нарахована за прострочення кредиту становить 89044,76 грн. та пеня нарахована за прострочення процентів становить 30643,77 грн., які слід стягути з [PERSON] на користь позивача, задоволивши позовні вимоги в цій частині. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України, передбачене право кредитора вимагати від боржника погашення позики достроково в разі наявності обовязку позичальника повертати суму позики частинами та допущення ним прострочення платежу. В судовому засіданні встановлено, й визнано відповідачем допущення ним прострочки виконання грошового зобовязання на протязі 10 місяців до дати звернення позивачем до суду в серпні 2015 року. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором № 66107С5 від 05 квітня 2007 року, розмір якої, станом на 04.04.2016 року, становить 44 903, 03 доларів США по тілу кредиту, та 119 688, 53 гривень пені, нарахованої за період з 22.09.2014 року по 18.08.2015 року. Водночас судом критично оцінюються доводи відповідача про безпідставність віднесення несплачених внесків по кредиту на прострочку позивачем, з причини недотримання умов договору кредиту, а саме п.4.2., а відтак відсутні підстави стягувати кошти з відповідача до звернення стягнення на предмет іпотеки. Критичність судової оцінки доводів сторони відповідача полягає в тому, що кредитор вправі вільно обирати спосіб повернення наданих в позику коштів чи шляхом стягнення боргу, чи у спосіб звернення стягнення боргу на предмет іпотеки; при цьому згадувана вище диспозиція ч.2 ст. 1050 ЦК України, надає кредитору законне право достроково стягувати суму боргу в разі допущення прострочення боржником. На підставі наведеного,

Outcome: partial