Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний\~ банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк»\~ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 117000 грн 00 коп., а також судових витрат, повязаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі добровільно не погашає суму кредиту, чим порушує умови договору № б/н від 27.04.2012, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву, в якій просив суд справу розглянути в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], засуджений вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 28 грудня 2017 року за ч. 3 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, на даний час перебуває у державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» Міністерства юстиції України. Згідно з розпискою, яка надійшла до суду від вказаної установи, 06.03.2018 [PERSON] отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі № 618/207/18, копію позовної заяви та копії доданих до неї документів. 26 березня 2018 року від [PERSON]\~ до суду надійшло клопотання про розгляд справи в його присутності. В звязку з цим, ухвалою судувід 27 березня 2018 року на підставі ч. 12 ст. 212 ЦПК України судове засідання, призначене на 02 квітня 2018 року на 09-30 год, постановлено провести в режимі відеоконференції з відповідачем\~ [PERSON] між\~ Дворічанським районним судом Харківської області та Харківською установою виконання покарань (№ 27). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, однак, в якому саме розмірі, конкретно зазначити не міг. При цьому пояснив, що дійсно в 2012 році, коли був на заробітках в м. Києві, в одному з місцевих відділень «ПриватБанку» отримав кредитну картку, при цьому анкету заяву на видачу цієї картки заповнював особисто, дівоче прізвище своєї матері зазначив вірно - «Федорова». На той час у нього було дуже скрутне становище з грошима і він дійсно користувався кредитом, за що вдячний банку, який йому його надав, і по можливості частково погашав заборгованість. Не звернувся до «ПриватБанку» з проханням про реструктуризацію заборгованості через те, що на його мобільний телефон надходили смс повідомлення з погрозами за несплату, а працівники банку розмовляли з ним не ввічливо. По приїзду додому до смт Дворічна, в магазинах якого відмовлялися приймати цю картку для оплати покупок, в 2014 році він, вийшовши з магазина «Берізка», розламав картку і викинув. Крім того, [PERSON] пояснив, що при укладенні договору на отримання кредиту з «ПриватБанком» в 2012 році він діяв добровільно, за вільним волевиявленням, без погроз і примусу, був дієздатним, психічно здоровим. На сьогодні він не згоден з сумою заборгованості, наданою позивачем, оскільки вважає, що витратив з картки значно менше, а також не згоден з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом і вважає їх здирницькими. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 27 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був\~ укладений договір № б/н (далі Кредитний договір), згідно з яким\~ Банк надав Позичальнику кредит у\~розмірі 300,00 грн у вигляді\~ встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який станом на 31.01.2013 було збільшено до 5600,00 грн. (а. с. 9, 10). Позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків у повному обсязі на умовах, передбачених договором та тарифами, зобовязався повністю повернути кредит, сплатити нараховані відсотки. Згідно з кредитним договором, Позичальник зобовязаний повернути кредитні кошти згідно з умовами, визначеними цим\~ кредитним договором,\~ сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Позичальник ухиляється від взятих на себе зобовязань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує проценти за користування кредитом, не проводить погашення кредиту у строки, передбачені кредитним договором. Станом на 31 грудня 2017 року його заборгованість по вказаному кредитному договору становить 117000 (сто сімнадцять тисяч) грн 00 коп., де 5849 грн 48 коп. заборгованість за кредитом, 111150 грн 52 коп.\~ \~ заборгованість\~ за\~ відсотками\~ за\~ користування\~ кредитом (а. с. 6 8). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало умови кредитного договору, надавши Позичальнику кредитні кошти. Позичальник умови кредитного договору\~ не виконує, свою заборгованість по кредитному договору не погашає, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права. Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час судового розгляду даної справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача\~ не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. Що стосується заперечень і доводів відповідача про безпідставність позовних вимог, суд вважає їх необґрунтованими і такими, що не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового розгляду. Не погоджуючись з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27.04.2012 станом на 31.12.2017,наданим позивачем, [PERSON] не надав суду будь якого іншого розрахунку, який би його спростовував. Зауваження відповідача про завищений розмір і здирницький характер нарахованих відсотків за користування кредитом спростовуються умовами вище зазначеного договору № б/н від 27.04.2012, що був підписаний обома сторонами, які досягли згоди за всіма його істотними умовами, мали необхідний об»єм цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а відповідач [PERSON] на момент його укладення не заявляв додаткових вимог відносно умов цього договору, зокрема, розміру і порядку нарахування відсотків, і виконував його умови, що свідчить про прийняття ним таких умов. Вище викладене відповідає висновку Верховного Суду, який міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.03.2018 по справі № 569/423/15-ц. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд бере до уваги як належний, допустимий, достовірний і достатній доказ розрахунок заборгованості за вказаним кредним договором, наданий позивачем (а. с. 6 9), який ні відповідачем, який за період з 06.03.2018 і до цього часу не надав суду іншого власного розрахунку, ні матеріалами справи не спростовується. Вказаний доказ всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо оцінений судом і відповідачем в судовому засіданні жодним чином не спростований. За таких обставин справи, всебічно та повно з»ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши\~ докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв»язку з чим суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі кредитного договору\~ від 27.04.2012 № б/н, ст. ст. 526, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved