Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05.07.2011 року між ПАТ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2200 грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка взяла на себе зобовязання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак позичальник [PERSON] умови укладеної угоди не виконує, порушує договірні зобовязання, в звязку з чим виникла заборгованість станом на 30.04.2017 року на загальну суму 17469 грн. 87 коп., а тому банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача, а також судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав клопотання, в якому позовні вимоги пітримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, та розглянути справу по суті в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлена завчасно і належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила та не подала заяви про слухання справи в її відсутність. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За письмової згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору №б/н, укладеного 05.07.2011 року між ПАТ ПриватБанк та [PERSON], останній було надано кредит у розмірі 2200 грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить собою Кредитний договір, про що свідчить підпис позичальника на Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У відповідності до умов укладеного договору [PERSON] зобовязана щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачуючи всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитом. Кошти Кредитної лінії та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем у субєктів господарювання, та зняття готівки, виконання своїх зобовязань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 30.04.2017 року [PERSON] порушила умови договору, в звязку з чим заборгованість відповідачки по кредитному договору становила 17469 грн. 87 коп., з яких: - заборгованість за кредитом 1188 грн. 00 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 11978 грн. 09 коп.; - заборгованість за пенею та комісією 2995 грн. 69 коп.; - штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; - штраф (процентна складова) 808 грн. 09 коп. У відповідності із ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобовязання, за змістом якої у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Будь-яких доказів на підтвердження належного виконання взятого на себе зобовязання чи на спростування позовних вимог відповідачка суду не представила. Таким чином, суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved