Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 199,87 доларів США, пені у розмірі 1 204,15 грн., штрафу у розмірі 5 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 20.08.2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0145/08/00-ZNv, згідно умов якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит на загальну суму 30 000,00 доларів США, терміном до 17.08.2018 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором згідно встановленого графіку погашення заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язання відповідача [PERSON] 20.08.2008 року між АКБ «Форум» та відповідачем [PERSON] укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель, як солідарний боржник, зобов'язався перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком відповідачу [PERSON] у вигляді кредиту, згідно з Кредитним договором № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року, у сумі 30 000,00 доларів США, на строк до 17.08.2018 року. Однак, відповідачами не виконано умови Кредитного договору, у зв'язку з чим наявна заборгованість з боку відповідачів, яка станом на 03.08.2015 року становить 6 199,87 доларів США, що за курсом НБУ становить 130 982,58 грн., що є предметом позовних вимог. В судовому засіданні ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2016 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] призначено по справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам НДІСЕ (м. Київ, вул. Смоленська, б. 6); оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON]. (Том 1 а.с. 79-80) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2016 року з огляду на неможливість проведення судово-економічної експертизи за наявними в матеріалах справи документами відновлено провадження у справі та призначено судове засідання. (Том 3 а.с. 22; 23) Представник позивача Матійко Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, вважає суму нарахованої заборгованості такою, що не відповідає дійсності, оскільки не підтверджена належними доказами, просив в позові відмовити посилаючись на те, що вказаний договір є нікчемним, так як банк не довів, що у відповідачів існує заборгованість тому що позивач не бажає проводити судово - бухгалтерську експертизу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причини неявки суду не надав. Вислухавши пояснення представника позивача Матійка Д.В., представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. З матеріалів справи убачається, що на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року Акціонерний комерційний банк «Форум» 19.04.2010 року змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Банк Форум». Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку «Форум» згідно протоколу загальних зборів акціонерів від 04.03.2010 року. (Том 1 а.с. 24-29) Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. На підставі Постанови Правління Національного банку України № 355 від 13.06.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Банк Форум», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 від 16.06.2014 року «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію, згідно з яким розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Форум» відповідно до плану врегулювання з 16.06.2014 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйову Наталію Анатоліївну. (Том 1 а.с. 30) Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 10 від 19.01.2015 року призначено з 19.01.2015 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірину Миколаївну та Рішенням № 106 від 28.05.2015 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» на один рік до 16.06.2016 року включно. (Том 1 а.с. 31; 32) Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 4 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.08.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 0145/08/00-ZNv, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит на загальну суму 30 000,00 доларів США, терміном до 17.08.2018 року, із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% річних. (Том 1 а.с. 6-7) Згідно п. 4.1 Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 відсотка за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є: договір іпотеки від 20.08.2008 року незавершеним будівництвом житлового будинку, готовністю 25%, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,1490 га за адресою: [ADDRESS] (Том 1 а.с. 14-15), а також Договір поруки від 20.08.2008 року, укладений з [PERSON] Позивачем виконано умови Кредитного договору № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 30 000,00 доларів США, що підтверджено Заявою на видачу готівки № 171892, Меморіальним ордером від 20.08.2008 року. (Том 1 а.с. 13) Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за Кредитним договором № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] укладено Договір поруки, дата укладення якого 20.08.2008 року визначена Кредитним договором № 0145/08/00-ZNv та визнана сторонами в судовому засіданні, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року, який був укладений між кредитором і боржником, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 30 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 17.08.2018 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13,5% річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором. Відповідно до п. 2.1, 3.1 Договору поруки, поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання забезпечених порукою зобов'язань у тому ж обсязі та на тих же умовах, що й боржник, та виконувати будь-які інші умови Договору; у випадку невиконання зобов'язань по Кредитному договору та цьому Договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. (Том 1 а.с. 11) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов'язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. 15.05.2015 року, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року, що підтверджено наданим розрахунком заборгованості за період з 20.08.2008 року по 02.08.2015 року (Том 1 а.с. 4-5), позивачем на адресу позичальника [PERSON] та його поручителя [PERSON] надіслано письмові вимоги про досудове врегулювання спору, шляхом погашення кредитної заборгованості. (Том 1 а.с. 16; 17; 18; 19) За даними квитанцій від 02.06.2015 року, 14.09.2015 року, 22.10.2015 року про погашення [PERSON] кредитної заборгованості за Договором № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року, останнім здійснено погашення у сумі 100,00 доларів США, 50,00 доларів США, 500,00 доларів США, 70,00 доларів США. (Том 1 а.с. 55; 56) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним Кредитним договором та Договором поруки, та у зв'язку із неналежним виконанням боржниками [PERSON], [PERSON] умов Кредитного договору № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року, Договору поруки від 20.08.2008 року, у позивача виникло право вимоги стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також передбачених Договорами санкцій. Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, при солідарному обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язків частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини другої статті 533 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України (далі - НБУ). Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України. Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 Цивільного кодексу України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. (Правова позиція Верховного Суду України від 10.02.2016 року у Справі № 6-1680цс15) Як убачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків та Виписок по особовим рахункам (Том 3 а.с. 52-148), відповідачами [PERSON], [PERSON] порушено умови Кредитного договору № 0145/08/00-ZNv від 20.08.2008 року та Договору поруки від 20.08.2008 року в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 06.08.2015 року сума заборгованості відповідачів перед Банком позивача з вирахуванням суми часткового погашення позивачем кредитної заборгованості (Том 2 а.с. 55; 56) становить 5 880,16 доларів США, з яких: сума поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 5 831,85 доларів США; сума простроченої заборгованості за нарахованими процентами по кредиту - 48,31 доларів США, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками та виписками по рахункам. (Том 1 а.с. 4-5; Том 2 а.с. 55; 56; Том 3 а.с. 52-148) Відповідно до ч. 1 ст. 146 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи, яку призначив суд. Разом з тим, суд критично оцінює твердження представника відповідача щодо наявності підстав для визнання факту протиправного нарахування позивачем кредитної заборгованості відповідачу [PERSON] з огляду на ухилення позивача від подання експерту необхідних документів для проведення судово-економічної експертизи, що стало причиною для повернення справи до суду без проведення експертизи, - оскільки представником позивача хоча із порушенням встановлених експертом термінів було надано в судове засідання витребовувані експертом документи, однак представником відповідача, яким було ініційовано питання проведення судово-економічної експертизи, не заявлено клопотання про повторне направлення справи для проведення експертизи, що, відповідно, усуває настання несприятливих процесуальних наслідків за відсутності факту умисного ухилення позивача від участі в експертизі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення, а саме підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] прострочена заборгованість за Кредитним договором № 0145/08/00-ZNv від 20 серпня 2008 року на загальну суму 5 880,16 доларів США. Відповідно до вимог ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь держави судові витрати по сплаті судового збору по 621,14 грн. з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: partial