Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 18 листопада 2014 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 15.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7\~600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі строком дії до 04/2011 року, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та на Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами кредитного договору б/н від 15.03.2008 року позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого станом на 14.11.2014 року за нею утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 5982,28 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсотках за договором б/н від 15.03.2008 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 14.11.2011 року по 14.11.2014 року у розмірі 5982,28 грн. та судові витрати . В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заявив клопотання про застосування строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 15.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7\~600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі строком дії до 04/2011 року, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та на Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами кредитного договору б/н від 15.03.2008 року позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого станом на 14.11.2014 року за нею утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 5982,28 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3\~ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові № 134 цс 14 від 01.10.2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до п.3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банку клієнту кредитної картки, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту. Відповідно до п.3.1.1 вказаних Умов, строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. З наданої відповідачем копії платіжної картки вбачається, що картка діє до квітня 2011 року (до останнього дня місяця). Враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 18.11.2014 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного\~статтею 257 ЦК України, доказів пропуску строку з поважних причин, позивачем суду не надано. На застосуванні строку позовної давності представник відповідача [PERSON] наполягає, тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк» за пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє позивачу ПАТ КБ «ПриваБанк» у відшкодуванні понесених ним судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до положень\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed