Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» звернулося до суду з позовом про стягнення вартості спожитої електроенергії, інфляційних нарахувань та 3 % річних та судових витрат з [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтував наступним. ПАТ «Одесаобленерго» постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS], а споживач [PERSON], використовує електричну енергію для власних потреб та не здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам, у передбачені терміни, відповідно до укладеного договору № 10000902 від 22.04.2016 р.. Як вбачається з показань електролічильника боржником спожито електроенергії в кількості 4958 кВ/г, за вказаний розрахунковий період з вересня 2016 року по серпень 2017 року та нараховано заборгованість в розмірі 4023,31 грн.. За вказаний період оплата за спожиту електроенергію споживачем проводилась частково, що є порушенням п. 7, п. 42, п. 48, Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999\~року № 357 (зі змінами та доповненнями), та призвело до виникнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 4023,31 грн.. У судове засідання не зявився представник позивача, але до суду було надано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також зазначено, що проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Одесаобленерго» постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS], а споживач [PERSON], використовує електричну енергію для власних потреб та не здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам, у передбачені терміни, відповідно до укладеного договору № 10000902 від 22.04.2016 р.. Місцем виконання укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією є: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (зі змінами та доповненнями) надалі Правила, які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобовязані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому обєкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕ, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії відповідно до п. 20 Правил є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Нарахування за спірний період відбувалось відповідно до постанови НКРЕ від 26.02.2015р. №\~220, за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір заборгованості. З показань електролічильника боржником спожито електроенергії в кількості 4958 кВ/г, за вказаний розрахунковий період з вересня 2016 року по серпень 2017 року. За вказаний період оплата за спожиту електроенергію споживачем проводилась частково, що є порушенням п. 7, п. 42, п. 48, Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999\~року № 357 (зі змінами та доповненнями), та призвело до виникнення у відповідача заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 4023,31 грн.. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за весь період прострочення. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Оскільки, боржник грошове зобовязання належним чином не виконав, то за період з жовтня 2016 р. по серпень 2017 р. боржнику було нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України три відсотка річних за весь період прострочення у розмірі 64,19 грн. та інфляційні витрати у розмірі 264,40 грн. з жовтня 2016 р. по липень 2017 р. Отже, з урахуванням вищевикладеного та відсутності добровільної сплати боржником відповідно до відкритого особового рахунку №\~10000902 коштів на надані послуги, вимоги ПАТ «Одесаобленерго» до відповідача відповідають наведеним нормам чинного законодавства та повністю підтверджуються наданими матеріалами справи, у звязку з чим кошти у розмірі вартості спожитої електричної енергії в розмірі 4023,31 грн., 3\~% річних у розмірі 64,19 грн., а також інфляційних витрат у розмірі 113,31 грн. підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне відповідно до ст.\~88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved