Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» в особі представника Хмирова Е.О. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача вказує на те, що 15 серпня 2007 року між [PERSON] та банком було укладено кредитний договір № 2039-037/07Р, за яким він отримав кредитні кошти в розмірі 9990,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних, з визначеним строком користування кредитом до 15 серпня 2014 року. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] було передано в заставу автомобіль, який було придбано за кредитні кошти. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитним договором рівними частинами в розмірі 119,00 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця згідно графіку погашення кредиту. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим 25 серпня 2015 року позивач звернувся з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, відсотках та вимогою про сплату неустойки. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору не виконувалися і станом на 04 червня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 20152,28 доларів США. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2039-037/07Р від 15 серпня 2007 року у розмірі 20152,28 доларів США, а також судові витрати по справі в розмірі 3654 гривень за сплату судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надавши письмові пояснення до позову з клопотанням про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача. Зокрема, пояснили, що відповідач дійсно укладав з банком кредитний договір, за умовами якого зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в розмірі 119 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця. З квітня 2011 року [PERSON] перестав виконувати свої зобов'язання перед банком. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 15 серпня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» (правонаступник АКБ «Правекс-Банк») було укладено кредитний договір № 2039-037/07Р, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 9990 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних, з встановленим строком користування кредитом до 15 серпня 2014 року. Для забезпечення виконання зобов'язань між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» (правонаступник АКБ «Правекс-Банк») було укладено договір застави транспортного засобу, який було придбано за кредитні кошти(п.3.1 Договору). За умовами кредитного договору (п.4.4.), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 119 доларів США щомісяця до «10» числа наступного місяця, згідно графіку погашення кредиту. Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач [PERSON] виконував неналежним чином та станом на 04 червня 2015 року допустив заборгованість перед позивачем на загальну суму 20152,28 доларів США. Вказані обставини підтверджуються даними копій: Кредитного договору № 2039-037/07Р від 15 серпня 2007 року; розрахунку заборгованості за кредитним договором; Додатку № 1 до кредитного договору від 15.08.2007 року; орієнтовного графіку щомісячних платежів по кредиту; заяви на видачу готівки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1048, 1049 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону. При вирішенні справи суд приймає до уваги те, що, відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, в зв'язку з чим просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до умов кредитного договору (п.4.4.), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 119 доларів США щомісяця до «10» числа наступного місяця, згідно графіку погашення кредиту. Судом об'єктивно встановлено, що умовами кредитного договору, позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом щомісячно до 10 числа наступного місяця, згідно орієнтовного графіку погашення кредиту. Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, згідно постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-20цс14. За даними розрахунку заборгованості та поясненнями самого [PERSON] погашення боргу за кредитним договором останній раз проводилося 20 квітня 2011 року, а отже до 10 червня 2011 року відповідач черговий щомісячний платіж не здійснив, а тому початком перебігу строку позовної давності необхідно вважати 11 червня 2011 року. Таким чином перебіг позовної давності за вимогами кредитора розпочався з червня 2011 року і до моменту звернення до суду з позовними вимогами 26 серпня 2015 року такий строк сплив. Крім того, згідно п.9.2 Кредитного договору, сторони шляхом підписання даного договору дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та (або) сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного Договору, припиняється достроково на 10 день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Таким чином, кредитний договір, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс-Банк» (правонаступник АКБ «Правекс-Банк») припинив свою дію з 10 липня 2011 року. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд вважає, що є передбачені законом підстави для відмови в задоволенні позову в зв'язку з спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed