Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Київенергоремонт» (далі - ПАТ «Київенергоремонт») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору, виселення. Зазначало, що 04.05.2011 між ПАТ «Київенергоремонт» і [PERSON] було укладено договір на проживання у гуртожитку № 22 Г-11 . Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору позивач надав відповідачу ліжко/місце (кімнату) у гуртожитку для проживання за адресою: [ADDRESS] , площею 12.1. кв.м. Згідно з Актом приймання-передачі приміщень від 04.05.2011, який є додатком № 2 до договору, позивач передав, а відповідач прийняв кімнату № [NUMBER] , площею 12,1 кв.м. для проживання у гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 7.1 договору, строк його дії був встановлений до 31.12.2011. Договір вважається пролонгованим, якщо за один місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявить про припинення дії договору. Станом на дату подання позовної заяви відповідач в порядку, передбаченому п. 5.5 Договору, не повернув надане йому ліжко-місце (кімнату) позивачу та фактично продовжує ним користуватися. У порушення п. 2.2. та п. 3.2. договору відповідач постійно порушував термін оплати за проживання у гуртожитку, а згодом взагалі припинив здійснення оплати. 18.01.2016 року позивач повідомив відповідача про наявність у нього боргу по оплаті за проживання та необхідність сплатити зазначений борг. Таким чином, загальний строк прострочення відповідачем сплати за проживання у гуртожитку складає понад 25 місяців. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив розірвати договір від 04.05.11 № 22Г-11, укладений між ним та відповідачем, а також виселити відповідача з кімнати № [NUMBER] , площею 12,1 кв.м., яка знаходиться у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд постановив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, від нього не надходила заява про розгляд справа за його відсутності або про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки до суду; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 04.05.11 між ПАТ «Київенергоремонт» і [PERSON] було укладено договір на проживання у гуртожитку № 22 Г-11 (далі - договір) (а.с. 9-13 т. 1). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору власник надає наймачу ліжко/місце (кімнату) у гуртожитку для проживання за адресою: [ADDRESS] , площею 12,1 кв.м., номер кімнати 23. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.11. Договір вважається пролонгованим, якщо за один місяць до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не заявить про припинення дії договору (п. 7.1. договору). Відповідно до п. 14 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» проживання у гуртожитку на правових підставах - проживання у гуртожитку (використання жилої площі в гуртожитку в якості житла) відповідно до цього Закону, а саме: а) у відомчих гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; б) у гуртожитках колишніх державних і комунальних підприємств та організацій, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі масової приватизації та корпоратизації: до включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств та після передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР; після включення таких гуртожитків до статутних капіталів зазначених товариств до передачі таких гуртожитків у комунальну власність відповідно до цього Закону - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР, або на підставі договору оренди житла, укладеного згідно із статтями 810, 811-813 Цивільного кодексу України на вимогу власника гуртожитку (його представників), за умови, що мешканець гуртожитку або його сім`я були вселені у гуртожиток на підставі спеціального ордера та проживали у гуртожитку за договором найму жилого приміщення. Як установлено судом, [PERSON] вселився у вказаний гуртожиток у 1998 році (а.с. 163 т. 1). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Згідно зі ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 130 ЖК України). Таким чином, єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є виданий громадянинові спеціальний ордер. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що [PERSON] вселився у гуртожиток у 1998 році на підставі ордеру суду не надано. Відповідно до довідки, виданої директором ПАТ «Київенергоремонт» Брусовим О.І. в документації ПАТ «Київенергоремонт» відсутні будь-які рішення (відомості про рішення) ПАТ «Київенергоремонт» про надання [PERSON] житлової площі в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 128 ЖК України, а також спеціальний ордер (відомості про ордер) на вселення [PERSON] до кімнтати № 23 або інших приміщень у вказаному гуртожитку (а.с. 125, 142, 143 т. 2). Таким чином, [PERSON] вселився у гуртожиток у 1998 році без відповідних на те правових підстав. Відповідно до рішення Вищого арбітражного суду України від 19.07.2000 підтверджено право власності ВАТ «Київенергоремонт», зокрема, на гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 137-142 т. 1 ). Право власності ВАТ «Київенергоремонт» на гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 23.09.2009 (а.с. 143 т. 1). 04.05.2011 між ПАТ «Київенергоремонт» і [PERSON] було укладено договір на проживання у гуртожитку № 22 Г-11 . Отже, до правовідносин, що склалися між ПАТ «Київенергоремонт» і [PERSON] після укладення договору на проживання у гуртожитку № 22 Г-11 від 04.05.2011 підлягають застосуванню норми ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною 3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Згідно з п. 2.2. договору, одним із обов`язків відповідача є своєчасне внесення плати за проживання не пізніше 20 числа наступного місяця. Оплата проводиться щомісячно шляхом переказу плати за гуртожиток на рахунок власника (п. 3.2. договору). Обґрунтовуючи позов про розірвання договору та виселення [PERSON] , позивач посилався на те, що у відповідача наявна заборгованість по оплаті послуг за користування гуртожитком більше ніж за шість місяців. Пунктом 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України передбачено, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за найм житла за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.04.16 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Київенергоремонт» заборгованість по оплаті послуг за проживання у гуртожитку з урахування інфляційних та 3% річних у розмірі 23 225 грн. 51 коп. за період з березня 2013 року по 22.01.2015 (а.с. 163-165 т. 1). Вказане рішення в частині стягнення заборгованості по оплаті послуг за проживання у гуртожитку з урахуванням інфляційних та 3% річних у розмірі 23 225 грн. 51 коп. набрало законної сили. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПКУкраїни). Таким чином, наймачем, відповідачем у справі, не вносилася плата за найм житла у гуртожитку більше ніж за шість місяців. Ураховуючи те, що [PERSON] не вносилася плата за найм житла у гуртожитку більше ніж за шість місяців, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договору на проживання у гуртожитку № 22 Г-11, укладеного 04.05.11 між ПАТ «Київенергоремонт» і [PERSON] . У разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла (ст. 826 ЦК України). Оскільки договір підлягає розірванню, позов в частині виселення [PERSON] без надання йому іншого житла з кімнати № [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню.

Outcome: approved