Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ««Всеукраїнський [PERSON]»» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 14.04.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ВLaЖГА00027374, згідно якого [PERSON] надав Позичальнику кредит у розмірі 6000 грн., термін повернення кредиту 11.04.2014 року. Процента ставка за договором встановлена на рівні 15% річних. Позивач виконав свої зобовязання за договором, однак відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредитом, які передбачені п.2.5 Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 12.08.2015 року в розмірі 33\~909,33 грн., з яких: 3\~959,37 грн. заборгованість по поверненню кредиту; 1580,06 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 1\~852,17 грн. заборгованість по сплаті комісії; 26\~517,73 грн. штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобовязань. За таких обставин, просить позов задоволити. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши, при цьому, заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно з п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ст.16 ч.1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, проте згідно ст.13 ч.2 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Крім того, особи, які беруть участь у справі, не повинні зловживати своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 27 ЦПК України, зокрема, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст.1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 14.04.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ВLaЖГА00027374, згідно якого [PERSON] надав Позичальнику кредит у розмірі 6000 грн., термін повернення кредиту 11.04.2014 року. Процента ставка за договором встановлена на рівні 15% річних. Згідно п.1.2 кредитного договору, кредит надається Позичальнику у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії. Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції на умовах, визначених у кредитному договорі. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту (п.4 Спеціальної частини договору). Відповідно до п.2.5.2 Договору, Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Пунктом 4.2 кредитного договору передбачено, що за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених п.3.3 Загальної частини кредитного договору [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно п.4.3 договору, у випадках прострочення Позичальником виконання грошових зобовязань [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін). З наданих суду документів вбачається, що позивач виконав належним чином свої зобовязання, однак відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління Кредитом, які передбачені п.2.5 Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 12.08.2015 року в розмірі 33\~909,33 грн., з яких: 3\~959,37 грн. заборгованість по поверненню кредиту; 1580,06 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 1\~852,17 грн. заборгованість по сплаті комісії; 26\~517,73 грн. штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобовязань. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача, а тому позов ПАТ „Всеукраїнський [PERSON] слід задоволити повністю. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь держави339,09 гривень судового збору.

Outcome: approved