Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (далі - ПАТ «ЕК Одесаобленерго») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми в розмірі 2596 гривень 53 копійок та судових витрат в розмірі 1378 грн., Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору укладеного між сторонами про користування електричною енергією [NUMBER] від 14.01.2016 року ПАТ « Одесаобленерго» постачає електричну енергію [PERSON] за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією, передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами(цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. [PERSON] є споживачем електричної енергії відповідно до відкритого особового рахунку [NUMBER], на підставі чого ПАТ « Одесаобленерго» постачає електроенергію за адресою [ADDRESS]. Станом на вересень 2016 рік за зазначеною адресою спожито електричної енергії у розмірі 2138 кВт. год. на суму 2596,53 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з урахуванням 3 відсотка річних у розмірі 21,77 грн., індексу інфляції у розмірі 2.60 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про розгляд справи належним чином , про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Зі згоди представника позивача, не обмеженого у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою [ADDRESS]. Вказані обставин підтверджуються особовим рахунком [NUMBER]. З квітня 2016 року по 30 червня 2016 року за зазначеною адресою спожито електричної енергії у розмірі 2138 кВт.год. на суму 2596,53 грн. Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією, передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами(цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Верховний Суд України дійшов однозначного висновку, що споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати комунальні послуги і не може бути звільнений від виплати виниклої у нього заборгованості. Враховуючи викладене, наявна заборгованість за спожиту електричну енергію в підлягає стягненню на користь позивача. Вирішуючи спір суд погоджується з вимогами позивача про стягнення на його користь 3 відсотків річних та індексу інфляції оскільки правовідносини, які склалися між сторонами передбачають наявність договору про надання житлово-комунальних послуг, відповідно, є грошовими зобов'язаннями, у яких, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК), вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч.2ст.625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Передбачена п.10 ч.3 ст.20 Закону від 24червня2004р. №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч.2 ст.625 ЦК (постанови Верховного Суду України від 20червня2012р. у справі №6-68цс12, від 30жовтня2013р. у справі №6-59цс13). При цьому суд враховує, що права та обов'язки витікають не тільки з договорів , а й дій, тобто, в даному випадку наявності між сторонами фактичних відносин з надання послуг. Крім того, відповідно до ч.3 ст.20 Закону №1875-IV укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Так, за відсутності договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати житлово-комунальних на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ПАТ «Енергопостачальної компанії Одесаобленерго»обґрунтованими та доведеними в процесі розгляду справи. Судові витрати, документально підтверджені позивачем підлягають присудженню на його користь відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК.

Outcome: approved