Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі за текстом АТ «Ощадбанк») в особі ТВБВ № 10003/0461 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із позовною заявою, яку у подальшому уточнило та просило стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за договором у розмірі 1079,69 грн., сплачені судові витрати у розмірі 229,40 грн. та розірвати Договір № 8151. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Нікопольськоговідділення № 7898 (з 11.05.2012 року філія реорганізована в ТВБВ № 10003/0461 філії - Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк») та [PERSON] було укладено Договір № 8151 (№ 8151/1, № 8151/2) про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною схемою від 30.03.2007 року та відкрито картковий рахунок в гривні для обліку коштів до запитання і здійснення операцій по ньому на умовах цього договору. Відповідно до Договору № 8151/1 від 04.06.2007 року (п. 7.1) за заявою відповідачки їй була встановлена кредитна лінія з лімітом кредиту в сумі 540 грн. За Договором № 81512 від 23.09.2008 року (п. 7.1) за заявою [PERSON] їй була встановлена кредитна лінія з лімітом кредиту в сумі 900 грн. Позивач свої зобов'язання виконав належним чином. Проте, відповідачка свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 01.04.2014 року у неї утворилася заборгованість перед Банком у загальній сумі 1079,69 грн. Працівниками банку було надіслано повідомлення щодо наявного розміру простроченої заборгованості за кредитом відповідачці [PERSON] з вимогою погасити заборгованість, але до теперішнього часу вимоги банку щодо виконання зобов'язань за кредитним договором залишились без задоволення. У судове засідання представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву, в якій зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, наддала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30.03.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - в особі філії - Нікопольського відділення № 7898 (відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року № 261» найменування банку змінено на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та фізичною особою - [PERSON] було укладено договір № 8151 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій за дебетово-кредитною схемою. За заявою відповідачки відповідно до Договору № 81511 від 04.06.2007 року (п. 7.1) їй була встановлена кредитна лінія з лімітом кредиту в сумі 540 грн. За Договором № 81512 від 23.09.2008 року (п. 7.1) за заявою [PERSON] їй була встановлена кредитна лінія з лімітом кредиту в сумі 900 грн. Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, наддавши [PERSON] кредитні кошти. Відповідачка своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 01.04.2014 року у неї утворилася заборгованість перед Банком у сумі 1079,69 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 880,03 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 92,81 грн., пені - 105,35 грн., річних - 1,50 грн. Працівниками банку було надіслано повідомлення щодо наявного розміру простроченої заборгованості за кредитом відповідачці [PERSON] з вимогою погасити заборгованість, яке остання отиримала 10.10.2013 року, але до теперішнього часу вимоги Банку щодо виконання зобов'язань за кредитним договором залишились без задоволення. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Уклавши з ВАТ «Державний ощадний банк України» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про розірвання договору та стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1079,69 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачки на користь Банку слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved