Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 25416 грн. 84 коп. за кредитним договором № б/н від 12.06.2007 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку. Подав суду заперечення, в якому вказав, що загальний строк позовної давності для звернення до суду сплив від 12.06.2008 року, коли закінчився строк повернення кредитних коштів. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив і не надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору № б/н від 12.06.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано [PERSON] кредит в розмірі 6000 гривень зі сплатою 30 % відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розрахунок заборгованості та інші документи підтверджують, що [PERSON] не виконав взяті на себе по кредитному договору обов'язки, внаслідок чого, станом на 31.08.2013 року його заборгованість по кредиту становить 25416,84 гривень. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору № б/н від 12.06.2007 року. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Викладені у запереченні доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності суд відкидає, оскільки за змістом до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, з яким відповідач ознайомлений згідно його заяви, якщо протягом 12 місяців з дня підписання жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк. Таким чином, оскільки відповідачем не представлено суду жодних доказів інформування позивача про припинення дії договору, суд вважає, що договір в даний момент діє, відповідач продовжив користуватися кредитними коштами, а тому позивач не пропустив строк позовної давності. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved