Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову ПАТ «Укрсоцбанк» зазначає, що 22.08.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 032/710594-KN, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі у сумі в межах максимального ліміту заборгованості 104 985 доларів США, зі сплатою 15 % річних, із кінцевим терміном повернення кредиту до 21.08.2018 року. В подальшому 08.10.2008 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору № 032/710594-KN від 22.08.2008 року, відповідно до якої відсоткову ставку збільшено до 16 % річних. У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 22.08.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір № 032/710599-ІО, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належала останнім на праві власності. Взяті на себе зобов'язання позичальник [PERSON] належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 24.11.2015 року виникла заборгованість в розмірі 129 749 доларів США 22 центи, що за курсом НБУ еквівалентно 3 122 235 грн. 82 коп. Посилаючись на наведене, позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві спільної часткової власності (в рівних долях) [PERSON], [PERSON], та [PERSON], з визначенням способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». У судове засідання представник позивача не прибув, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом вручення повісток, які направлялись на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. [PERSON] через канцелярію суду подано заперечення проти позову в якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на його необгрунтованість. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 22.08.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 032/710594-KN, за умовами якого позичальник отримала кредит на споживчі цілі в межах максимального ліміту заборгованості 104 985 доларів США під 15 % річних, строком до 21.08.2018 року (т. 1 а.с. 8-13). Крім того, 08.10.2008 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору № 032/710594-KN від 22.08.2008 року, відповідно до якої відсоткову ставку збільшено до 16 % річних (а.с. 14). 22.08.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладений іпотечний договір (з майновим поручителем) № 032/710599-ІО відповідно до якого в іпотеку передано квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). Згідно з п. 4.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задоволення своїх забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення. Договір іпотеки укладений у письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Сень-Силка І.В., реєстровий номер 5293. В день укладення договору іпотеки приватним нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеної у договорі квартири, про що було внесено реєстраційний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 17). Зазначена квартира належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.07.2004 року, виданого Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва (а.с. 19). З наданої позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] згідно договору №032/710594-KN від 22.08.2008 року вбачається, що станом на 24.11.2015 року загальна сума заборгованості становить 129 749 доларів США 22 центи, що за курсом НБУ еквівалентно 3 122 235 грн. 82 коп., у тому числі заборгованість за кредитом - 53 000 доларів США 00 центів, заборгованість за відсотками - 51 546 доларів США 08 центів, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 7 446 доларів США 96 центів, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 17 756 доларів США 18 центів (а.с. 5-8). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється окрім іншого на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Положення цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Враховуючи, що на підставі зібраних по справі доказів установлено те, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за укладеним з ПАТ «Укрсоцбанк» кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість; зобов'язання [PERSON] забезпечено іпотекою за договором укладеним банком з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за основним зобов'язанням. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved