Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.07.2008 р. між позивачем та відповідачкою був укладений Кредитний договір без номеру, на підставі якого відповідачка отримала кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.03.2014 р. має заборгованість в загальній сумі 8727,43 грн. Позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по кредиту в загальному розмірі 8727,43 грн., а сааме - 7625,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 209,85 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 391,78 грн. (процентна складова), судовий збір в сумі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» присутня не була, надала заяву, у котрій просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні також присутня не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. З наданих нею письмових пояснень вбачається, що вона заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що 31.01.2012 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя вже було розглянуто справу за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до неї та стягнуто на користь позивача заборгованість за договором кредиту б/н від 04.07.2008 року, рішення суду набрало законної сили після перегляду його Апеляційним судом Донецької області 07.06.2012 року, у зв'язку з чим відповідачка вважає, що повторне звернення позивача з позовом до суду суперечить вимогам ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України. Одночасно відповідачка заперечує проти стягнення з неї штрафних санкцій в твердій грошовій сумі, що суперечить вимогам ст. 549 ЦК України. Крім того, відповідачка при винесенні рішення просила врахувати її тяжке матеріальне становище та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 04.07.2008 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру, згідно з яким відповідачці наданий кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальником - відповідачкою [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо сплати кредиту та, відсотків по ньому, тобто порушені вимоги ст.1049 ч.1 ЦК України та умови кредитного договору. Письмові докази по справі, а саме: заява (а.с.14-15), умови та правила надання банківських послуг (а.с.17-28) свідчать про отримання кредиту відповідачкою [PERSON] та порушення умов щодо його повернення та сплати відсотків по кредиту. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 31.01.2012 року позов ПАТ КБ «Приват банк» до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 13694,36 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 7 886,61 грн., та заборгованість по комісії за користування кредитом, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 160 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 27.06.2012 року рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 31.01.2012 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми штрафу в розмірі 684,72 грн. та в частині стягнення на користь держави судового збору 26,40 грн. Позов ПАТ КАБ «Приват банк» до [PERSON] про стягнення штрафу 684,72 грн. задоволено. Судом встановлено, що після ухвалення судових рішень, заборгованість відповідачки щодо сплати відсотків продовжувала зростати. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 549 ЦК України штраф обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. З огляду на той факт, що діючим законодавством не передбачено стягнення штрафу (неустойки) у твердій (фіксованій) грошовій сумі, у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідачки фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. слід відмовити. В іншій частині заявлених вимог суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню, отже з відповідачки підлягає стягненню 7625,80 грн.+209,85 грн.+391,78 грн, а всього 8227,43 грн.. Оскільки позивачем не заявлено про стягнення пені, то застосувати норми ст..551 ч.3 ЦК України підстав немає. Зважаючи на те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial