Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №б/н від 5 березня 2010 року відповідачу [PERSON].І. було надано кредит у розмірі 11100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення укладених умов кредитного договору №б/н від 5 березня 2010 року відповідач [PERSON] ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 30.06.2015 року його заборгованість перед банком становить 17856,92 гривень, з яких 6533,57 гривень сума заборгованості за кредитом, 8320,02 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1676,81 гривень заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина), 826,52 гривень штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 17856,92 гривень заборгованості за кредитним договором №б/н від 5 березня 2010 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та просить позов задовольнити, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 05.03.2010 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 11100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника \~від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору №б/н від 5 березня 2010 року відповідач [PERSON] ухилявся від взятих на себе зобовязань, не погашав кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 30.06.2015 року його заборгованість перед банком становить 17856,92 гривень, з яких 6533,57 гривень сума заборгованості за кредитом, 8320,02 гривень сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1676,81 гривень заборгованість по пені та комісії за користуванням кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина), 826,52 гривень штраф (процентна складова). Згідно ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо вони нерозривно повязані з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Також встановлено, що відповідач [PERSON] 07.07.2012 року помер, що стверджується свідоцтвом про його смерть. Згідно ст.ст.1216,1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобовязанням. Отже, з моменту смерті спадкоємця припиняються його зобовязання за кредитним договором і переходять до спадкоємців. Відповідно до письмового повідомлення Тячівської державної нотаріальної контори №1032/01-12 від 21.09.2015 року після смерті [PERSON], [INFO], який помер 07.07.2012 року, спадкова справа не заведена. Станом на 21 вересня 2015 року спадкоємці із заявами на прийняття спадщини не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Крім того, судом згідно листа від 28 вересня 2015 року представнику ПАТ КБ «Приватбанк» направлялося повідомлення щодо необхідності зазначення правонаступників після смерті відповідача [PERSON], однак належних та допустимих доказів щодо цього представником позивача суду не надано. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, та те, що зобовязання між сторонами на даний час припинено у звязку із смертю відповідача [PERSON], суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] слід відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed