Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК «ЮНІСОН» (далі за текстом - ПАТ «БАНК «ЮНІСОН») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі - [PERSON]) заборгованості за кредитом в сумі 24 172,51 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що відповідно до Заяви про встановлення кредитного ліміту від 03.02.2015 року [NUMBER]/980, між [PERSON] та ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» був укладений кредитний договір від 03.02.2015 року, згідно з яким відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 11 500 грн. зі сплатою 26% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 03.02.2016 року. Укладення, виконання та припинення Кредитного договору регулюється Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» (далі - ДКБО) та Умовами надання споживчих кредитів, які є невід'ємною частиною ДКБО. Свою згоду на укладення ДКБО відповідач підтвердив шляхом оформлення та підписання заяви про прийняття пропозиції укласти ДКБО, відповідно до умов надання банківських продуктів. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та встановив кредитну лінію на рахунок №26259015006266 у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу [PERSON] свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконав, у зв'язку з чим, станом на 05.04.2018 року за відповідачем виникла заборгованість за кредитом, процентами та комісією у розмірі 24 172,51 грн. З цих підстав, ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 11 451,78 грн. основного боргу за кредитом. У задоволені іншої частини позовних вимог просив суд відмовити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або ін. фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 03.02.2015 року між ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та [PERSON] підписано заяву про встановлення кредитного ліміту [NUMBER]/980, яка з моменту її акцептування Банком, згідно з вимогами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», що розміщений на офіційному сайті банку http://official.unisonbank.com.ua, разом з ДКБО складає Кредитний договір в розумінні ДКБО. Крім того, невід'ємною частиною Заяви про встановлення кредитного ліміту та, відповідно, кредитного договору вважається підписаний відповідачем та банком детальний розпис сукупної вартості кредиту з графіком погашення заборгованості. Відповідно до Заяви про встановлення кредитного ліміту, [PERSON] кредитодавцем встановлено кредитний ліміт на рахунок [NUMBER] у сумі 11 500 грн. на споживчі потреби. Позичальник має можливість скористатись кредитними коштами в рамках суми встановленого кредитного ліміту за допомогою поточного рахунку з використанням ЕПЗ (шляхом зняття готівкових коштів або безготівкових розрахунків) (п. 2.5 Умов відкриття кредитної лінії). Згідно з умовами кредитування, банк надав відповідачу кредит строком на 12 місяців з можливістю перегляду та подальшою пролонгацією, в разі, якщо інше не встановлено рішенням Кредитного комітету (п. 2.2), на споживчі потреби (п. 2.3) зі сплатою 26% річних за користування кредитними коштами (п. 2.6). Крім того, пунктом 2.6 Умов відкриття кредитної лінії визначено, що процентна ставка є фіксованою, нарахування процентів здійснюється на суму використаного кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.8 Умов відкриття кредитної лінії, повернення кредиту здійснюється за наступним методом: сума основного боргу повертається однією сумою в кінці терміну кредиту (дата закінчення строку дії кредитного ліміту), нараховані проценти на фактичний залишок заборгованості за кредитом сплачуються щомісячно. Повернення кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється шляхом внесення готівкових коштів/перерахунку безготівкових коштів ( в т.ч. від організації-роботодавця) на поточний рахунок з використанням ЕПЗ позичальника, з подальшим договірним списанням банком коштів (в день надходження коштів) на рахунки кредитної заборгованості. При нарахуванні процентів за кредитним лімітом застосовується метод «факт/360». Позичальник має право достроково (частково або в повному обсязі) повернути кредит без застосування з боку банку штрафів та сплати комісійної винагороди за дострокове повернення кредиту (п. 2.10 Умов). З підписанням Заяви про встановлення кредитного ліміту, [PERSON] підтвердив, що попередньо ознайомлений банком з тарифами банку та зобов'язався періодично самостійно слідкувати за їх чинністю та їх актуальною редакцією, інформацією, визначеною ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», інформацією про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту на виконання вимог Постанови Національного банку від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту». Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Заяви про встановлення кредитного ліміту від 03.02.2015 року [NUMBER]/980 та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, 03.02.2015 року ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 11 500 грн. Факт встановлення кредитного ліміту у вказаній вище сумі підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 03.02.2015 р. по 05.04.2018 р. та не заперечувався відповідачем в ході розгляду цієї справи. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 03.02.2015 року належним чином не виконав, отримані кредитні кошти в строк, визначений у договорі, в повному обсязі не повернув. Отже, за [PERSON] виникла заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 11 451,78 грн. Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й визнаний відповідачем повністю. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 11 451,78 грн. заборгованості за основною сумою кредиту є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню. Також, позивачем заявлено до стягнення 8 378,25 грн. як простроченої заборгованості за процентами за період з 01.11.2016 р. по 04.04.2018 р. Розглянувши заявлені вимоги позивача в цій частині, суд дійшов висновку про безпідставне нарахування заявлених до стягнення відсотків за користування кредитом, починаючи з 01.11.2016 р., тобто після закінчення строку повернення кредиту. Так, суд виходить з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені спірним договором проценти за кредитом припинилось після спливу строку виконання основного зобов'язання. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Наведена вище правова позиція відповідає висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, який відповідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повинен враховуватись судами при застосуванні таких норм права. Враховуючи викладене, судом відмовляється у задоволенні позовних вимог ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» про стягнення з [PERSON] 8 378,25 грн. простроченої заборгованості за процентами, які нараховані за період з 01.11.2016 р. по 04.04.2018 року. Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема, у випадку прострочення виконання. Згідно з п. 7.2 Умов відкриття кредитної лінії, за порушення термінів/строків повернення кредиту (в тому числі обов'язкового мінімального платежу) та/або сплати процентів, та/або комісій за користування кредитом за кредитним договором клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу за кожний день прострочення. З огляду на викладене, позивачем заявлено до стягнення суму пені в розмірі 4 342,48 грн., що нараховані за період з 26.11.2016 р. по 04.04.2018 р. Перевіривши розрахунок пені в сумі 4 342,48 грн., що наявний в матеріалах справи, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та вірність, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1 151,29 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: partial