Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 011-16057-120607 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 12 червня 2007 року, обгрунтовуючи позов тим, що відповідачка, яка взяла кредит, порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Станом на 25.12. 2012 року має заборгованість в сумі 3190 гривень 62 копійок, яка складається: з тіла кредиту - 0, 00 грн., прострочене тіло кредиту - 3159, 03 грн., заборгованість за відсотками - 0, 00 грн., заборгованість за комісіями - 31, 59 грн. У відкрите судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Романченко А.С., яка діє за довіреністю від 12 грудня 2011 року (а.с. 16) не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася в установленому законом порядку. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Романченко А.С., в позовній заяві просить суд, розглянути справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 4). Відповідачка - [PERSON] у відкритому судовому засіданні підтвердила отримання кредитної картки 12.06.2007 року з кредитною лінією в 3000 грн., проте зазначила що в березні 2008 року сплатила щомісячний внесок в розмірі 700 грн., позовні вимоги визнає частково та просить суд застосувати строки позовної давності, про що надала письмову заяву (а.с. 43). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи (а.с. 1- 43), приходить до переконання, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити повністю з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічно акціонерне товариство «Дельта Банк» має статус юридичної особи і входить до банківської системи України, що підтверджується світлокопіями статуту та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 14-15). Матеріалами справи встановлено, що 12 червня 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір № 011-16057-120607 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за яким позивач відкрив відповідачеві кредитну лінію на суму 3000 гривень 00 коп. з відповідним тарифним пакетом на обслуговування картки (а.с. 5-8). Згідно з розпискою в договорі держателя карти [PERSON] дійсно отримала картку 12.06. 2007 року, що підтверджується особистим підписом (а.с. 5), даний факт не заперечує і сама відповідачка. Згідно з вимогами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню Зняття відповідачкою коштів з карти підтверджується розрахунком ціни позову за період з 12.06.2007 року по 25.12.2012 року, де в графі « Зняття готівки» чітко зазначено дату та суму зняття коштів (а.с. 12). Відповідно до змісту умов кредитного договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання, обумовлені вище зазначеним договором, здійснювати щомісяця в строки, визначені Правилами погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією. Проте, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення сум за користування кредитною лінією відповідно до умов договору [PERSON] не виконала. Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник, як встановлено ст. 527 ЦК України, зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання. У порушення зазначених норм ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав. При цьому, відповідно до розрахунку ціни позову за кредитним договором № 011-16057-120607 від 12.06.2007 року останній платіж відповідачкою було внесено 04.03.2008 року (а.с. 12), отже відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг позовної давності для стягнення кредиту і процентів за користування кредитом починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, тобто - 04 квітня 2008 року (наступний черговий платіж який було не здійснено). Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), так як останній платіж відповідачкою було внесено 04.03.2008 року, то перебіг позовної давності для стягнення кредиту починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, тобто - 04 квітня 2008 року (наступний черговий платіж який було не здійснено). При цьому, при розгляді та винесенні рішення по даній цивільній справі суд, також керувався правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс 13. Так, відповідно до викладеної правової позиції в постанові ВСУ - аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти до висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом вказують на наявність законних підстав для відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, відмовити повністю, в зв'язку зі спливом строку позовної давності. Відмовляючи в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс 13. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України позивачу не присуджуються. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed