Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.12.2007 року в розмірі 20\~038,39 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.12.2007 року року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31.10.2015 року склала 20038,39 грн., тому просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернула, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Представник відповідача [PERSON] надала до суду заперечення проти позову в якому зазначила, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувшись до суду з даним позовом належним чином не обґрунтував свою позицію, зокрема посилаючись на укладення між позивачем та відповідачем договору №б/н від 05.09.2007 року не надав суду копії цього договору. Окрім того, до позовної заяви, позивачем було надано умови та правила надання банківських послуг, (а.с. 8-13) з яких не вбачається, що саме ці правила діяли на час підписання заяви і що саме з цими правилами була ознайомлена [PERSON] На цих правилах відсутні відомості про їх затвердження та термін дії. На офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» представлені правила, які постійно змінювались. З цього приводу позивач необґрунтовано посилається на умови та правила надання банківських послуг, так як не доведено належність цього письмового доказу. Крім того представник відповідача посилався на те, що термін дії картки отриманої [PERSON] за заявою від 05.09.2007 року визначено до «09/11», тобто до вересня 2011 року. Позовна заява надійшла до суду 21.12.2015 року, тобто через чотири років після закінчення терміну дії карти. Відповідно строк позовної давності сплив. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, її представник [PERSON] надала до суду заяву якою просила проводити слухання справи без її участі та просила відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 25 грудня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно заяви [PERSON] отримала кредитну картку №5457082973388460, з терміном дії до останнього дня місяця 09.2011 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом в заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно доп.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку. Відповідно доп.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн+ 5% від суми позову. Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509,526ЦК\~України зобовязання за вказаним договором не виконувала. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 31.10.2015 року має заборгованість по кредиту у сумі 20038,39 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 3395,37 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 12612,62 грн., заборгованості за пенею та комісією 2600 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)500,00 грн; штраф (процентна складова)930,40 грн. Таким чином, заявлені Банком позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] правомірні та обґрунтовані. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до суду з позовом 21 грудня 2015 року, тоді як картку тоді як строк дії картки закінчився 30.09.2011 року. Саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно строк позовної давності сплинув 30.09.2014 року. Згідно ст.526ЦК\~України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530\~ч.\~1\~ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 256ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно дост.253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Таким чином початок перебігу строку давності повязується не стільки зі строком дії (припинення) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається зі закінчення строку дії картки.. Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 04 листопада 2015 року №6-1926цс15, постанові Верховного Суду від 11.03.2015 року по справі №6-16цс15, а також постанові 19 березня 2014 року №6-14цс14. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Стаття 266\~ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулись в суд з позовною заявою про захист порушеного права 21 грудня 2015 року. Таким чином судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву в грудні 2015 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив 30.09.2014 року і який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило. Доводи позивача стосовно того, що по даним вимогам ними встановлений Умовами надання кредиту строк позовної давності терміном 50 років не приймається судом до уваги, так як в заяві позичальника на отримання кредиту зазначено, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання кредиту, в яких на теперішній час строк позовної давності встановлений Банком 50 років, однак вказані Умови не містять підпису відповідача. Будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими умовами ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, в матеріалах справи не має, тому застосуванню підлягають положенняст.257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. (правова позиція ВСУ, висловлена в постанові від 19.03.2014 року). Частинами 4, 5ст.267\~ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 11постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~18\~грудня 2009\~року №14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості належить відмовити в звязку з пропуском Банком строку на звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності. Відповідно до п. 2 ч. 2ст.\~141\~ЦПК України витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed