Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1901/0307/71-106 від 23.03.2007р. в сумі 405 672,56 грн., з яких тіло кредиту 355 971,99 грн., відсотки 49 700,58 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельні ділянки загальною площею 0,26 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,01 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території с. Романівка Романівської сільської ради Тернопільського району, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк», а також ПАТ «Дельта Банк» просить визнати право власності на земельні ділянки загальною площею 0,26 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,01 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території с. Романівка Романівської сільської ради Тернопільського району. [PERSON] подала зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1306, 1307 в частині відступлення ПАТ «Сведбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором №1901/0307/71-106 від 28.03.2007р., а також за іпотечним договором від 28.03.2007р. стосовно сторони [PERSON]. В судовому засіданні представник «ПАТ «Дельта Банк» заявлений первісний позов про стягнення із [PERSON] суми кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання на нього права власності і визнання права власності на земельні ділянки підтримує, мотивуючи тим, що [PERSON] як позичальник не належним чином виконувала кредитні зобов'язання в частині сплати кредитних платежів, в зв'язку з чим допустила заборгованість, а тому, враховуючи те, що [PERSON] є іпотекодавцем по договору іпотеки, який був укладений в належне забезпечення виконання кредитного договору, ПАТ «Дельта Банк» має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, переданого в іпотеку шляхом визнання за Банком права власності на земельні ділянки, що повністю узгоджується із нормами Закону України «Про іпотеку». Зустрічний позов [PERSON] не визнає та вказує, що [PERSON] не була стороною договору купівлі-продажу права вимоги від 25.05.2012р., укладеному між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», до якого перейшло право вимоги по кредитному зобов'язанні [PERSON] Новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» згідно вимог ЦК України не зобов'язане було повідомляти боржника про зміну кредитору у зобов'язанні, хоча такі були вчиненні. [PERSON] знала про нового кредитора, частково виконувала зобов'язання щодо сплати кредитних платежів саме на користь ПАТ «Дельта Банк» і зверталася із заявою про надання кредитних канікул. До регулювання договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р. застосовуються положення договору купівлі-продажу, який укладений відповідно до норм чинного законодавства. [PERSON] при розгляді зустрічного позову не навела обґрунтувань, які б підтверджувалися доказами про факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів укладенням договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р. Вказаним договором будь-які умови кредитного договору [PERSON] не змінювалися. Крім цього, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності для звернення [PERSON] із зустрічним позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., оскільки вона про факт укладання такого договору була повідомлена, здійснювали часткові кредитні платежі та не заявляла з цього приводу ніяких заперечень. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] - первісний позов ПАТ «Дельта Банк» не визнає, посилаючись на те, що ПАТ «Дельта Банк» не підтверджено належними і допустимими доказами як тієї обставини, що ПАТ «Дельта Банк» має право грошової вимоги по кредитному договорі до [PERSON], оскільки матеріалами справи не підтверджено правомірність продажу прав вимоги ПАТ «Сведбанк», так і наявність заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» у сумі, вказані у розрахунку заборгованості, який не можна брати до уваги, оскільки не підтверджений первинними матеріалами, а саме не можна встановити, які саме суми кредиту отримала [PERSON], на які рахунки зараховувалися платежі позичальника. Тому, долученими Банком документами не підтверджено реальне надання кредитних коштів та їх отримання позичальником [PERSON], а відтак кредитний договір є неукладеним, а саме зобов'язання - безгрошовим. Крім цього вказує, що заявлений ПАТ «Дельта Банк» спосіб захисту порушеного на його думку порушеного не відповідає встановленим чинним законодавством способам. Зустрічний позов представник [PERSON] підтримує, в його обґрунтування зазначає, що права та інтереси позичальника було порушено, оскільки позичальник не повідомлявся про зміну кредитора. Станом на 25 травня 2012 року - в момент укладення Договору купівлі-продажу прав вимоги ні ПАТ «Сведбанк», ні ПАТ «Дельта Банк» не мали достатнього обсягу цивільної працездатності юридичної особи на укладання договору факторингу по відношенню до боргів фізичної особи [PERSON] Тому, згідно ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії) може бути визнаний недійсним. Однак, в даному випадку порушені права та інтереси, за захистом яких звернулася із зустрічним позовом [PERSON], а тому договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2008р., укладений між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» слід визнати недійсним частково, лише в частині передачі прав грошової вимоги по позичальнику [PERSON] по кредитному договорі від 28.03.20078р. №1901/0307/71-016 та договору іпотеки від 28.03.2007р. В доповнення до обґрунтувань зазначає, що [PERSON] не визнає спірного договору купівлі-продажу прав вимоги як доказ переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, не визнає ПАТ «Дельта Банк» новим кредитором і вважає, що не повинна виконувати свої зобов'язання за кредитним договором саме на користь ПАТ «Дельта Банк», скільки ПАТ «Дельта Банк» не є належним кредитором, а згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Проте, дана вимога статті ПАТ «Дельта Банк» ігнорується, що виражається у протиправному вимаганні сплати суми кредитної заборгованості. Крім цього, просить відмовити ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності для звернення [PERSON] із зустрічною позовною заявою про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., укладеного між ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк», мотивуючим тим, що [PERSON] є лише позичальником і не обізнана у правових положеннях, не є фахівцем галузі права, а про факт порушення її прав та інтересів укладанням договору купівлі-продажу від 28.05.2012р. взнала лише після отримання консультації адвоката 10.03.2016р. А тому, строк на звернення до суду для захисту своїх прав [PERSON] не пропущений. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встанови наступне. 28 березня 2007 року між кредитором Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір №1901/0307/71-016, за умовами якого Банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 35 000 доларів США на строк з 28.03.2007р. по 28.03.2027р. на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбаченні цим договором. Згідно пункту 1.2 Договору кредит надається Банком у готівковій форм через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів в національній валюті України на користь [PERSON] в оплату за Договором купівлі-продажу, зазначеним в п. 1.4 цього Договору, а саме кредитні кошти призначенні для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу між позичальником та [PERSON] з метою придбання домоволодіння та земельної ділянки площею 0,26 га., що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно п. 1.3 Договору позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 13% річних за весь строк фактичного користування кредитом. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір від 28.03.2007р. №1901/0307/71-016 та Графік погашення заборгованості - Додаток №1 до кредитного договору були підписанні уповноваженими сторонами без заперечень. 28 березня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодевець) був укладений Іпотечний договір. Згідно п. 1 Іпотечного договору - цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору №1901/0307/71-106 від 28.03.2007р., укладеного між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, щодо повернення кредиту в сумі 35 000 доларів США, сплати проценти за користування кредитом, виконання іпотекодавцем інших зобов'язань, передбачених кредитним договором. На забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю земельні ділянки загально площею 0,26 га., з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських спору і 0,01 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території с. Романівка Романівської сільської ради, Тернопільського району, право власності на які виникне в майбутньому і належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мороз К.В. від 28.03.2007р. по реєстру №2274, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 28.03.2007р. за №1994081. Згідно долученої до матеріалів справи копії заяви на видачу готівки від 28.03.2007р. підтверджено факт належного виконання АКБ «ТАС-Комерцбанк» своїх зобов'язань по видачі 35 000 доларів США кредиту по кредитному договорі від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 та отримання їх позичальником [PERSON] При розгляді справи встановлено, що згідно Статуту ПАТ «Сведбанк» від 14.09.2011р., рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» у зв'язку з приведенням Статуту у відповідність до норм Законодавства «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступило правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях АКБ «ТАС-Комерцбанк». 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого продавець цим погоджується продати (відступити)права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Права вимоги переходять від продавця до покупця (відступлення) та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі Прав вимоги. Актом приймання-передачі прав вимоги, який укладений та підписаний уповноваженими представниками ПАТ «Сведбанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець) та Актом приймання-передачі кредитних файлів №7, у перелік яких увійшов кредитний договір [PERSON], підтверджується виконання умови Договору купівлі-продажу від 25.05.2012р., а відтак і право вимоги у ПАТ «Дельта Банк» за грошовим зобов'язанням до [PERSON], яке виникло на підставі кредитного договору від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106. Також, представником ПАТ «Дельта Банк» до матеріалів справи долучені банківські ліцензії та дозволи НБУ на право здійснення банківських операцій. 08 червня 2012 року за №250512/1301/1 на адресу [PERSON] було скероване повідомлення про відступлення права вимоги, в якому [PERSON] повідомлено про те, що ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором і вказані платежі за кредитним договором. Як свідчать додані представником Банку розрахунок суми заборгованості та виписки по особовому рахунку, позичальник [PERSON] частково виконувала умови кредитного договору в частині сплати кредитних платежів і сплачувала їх на рахунок ПАТ «Дельта Банк». 21 серпня 2014 року [PERSON] на адресу голови ради директорів АТ «Дельта Банк» подала заяву про надання банківських канікул по сплаті відсотків по іпотечному кредиту від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 в зв'язку із важким матеріальним становищем, підвищенням курсу іноземної валюти. ПАТ «Дельта Банк» 28.08.2014р. за №05-2351789 на адресу [PERSON] направив лист- відповідь про можливий розгляд заяви із надання банківських канікул, проте зобов'язав [PERSON] подати до Відділення Дельта Банку м. Тернополя необхідні документи. 21 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» за №31.4-08/8598/15 на адресу [PERSON] направило листа-вимогу, в якій повідомлялося позичальника про наявність простроченої заборгованості в сумі 2097,58 доларів США за кредитним договором від 28.03.2007р. №19010307/71-106, необхідність її сплати. У разі незадоволення листа-вимоги Банк буде змушений звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на майно на загальну суму, яка станом на 28.07.2015р. становить 18387,61 доларів США. Повідомлено, що в силу норм Закону України «Про іпотеку» та умов Іпотечного договору передбачено передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку. Згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» від 28.07.2015р. заборгованість по кредитному договору від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 у [PERSON] становить станом на 28.07.2015р. 18 387,61 доларів США, що в еквівалентні 405 672,56 грн. (тіло кредиту 16 134,87 доларів США - 355 971,99 грн., відсотки 2252,74 доларів США - 49 700,58 грн.). З них прострочена заборгованість по кредитному договорі 2097,58 доларів - 46 277,39 грн. Суд, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, на підставі встановлених обставин у справі, прийшов до висновку, що в задоволенні як первісного позову ПАТ «Дельта Банк», так і зустрічного позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Щодо заявленого зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині позичальника [PERSON] та відповідно в частині іпотечного договору від 28.03.2008р., суд зазначає. Стаття 627 Цивільного кодексу України, з посиланням на статтю 6 Кодексу передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір, в силу ст. 638 ЦК України вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» правомірно, у встановлений законодавство спосіб придбав кредитні файли у ПАТ «Сведбанк», а відтак і набув права грошової вимоги по кредитному договорі від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 у [PERSON] У сторін по договору купівлі-продажу прав вимоги станом на дату його укладення 25.05.2012р. був необхідний обсяг цивільної правоздатності. ПАТ «Дельта Банк» в установленому порядку - ст. 517 ЦК України, повідомив боржника [PERSON] про зміну кредитора та виникнення у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги щодо належного виконання кредитних зобов'язань по кредитному договору від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 та іпотечному договорі від 28.03.2007р., попри те, що згоди боржника на зміну кредитора у зобов'язанні законодавство не передбачає. Боржник [PERSON] частково виконувала свої зобов'язання в частині сплати кредитних платежів на користь нового кредитора ПАТ «Дельта Банк», будь-яких заперечень не виникало, подавала заяву про надання їй банківських канікул в зв'язку із важким матеріальним становищем. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої були порушено вчиненням правочину. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, інтересу, у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Однак, у поданому зустрічному позові [PERSON], так і в наданих додаткових поясненнях її представником, не надано жодного доказу чи обґрунтованих посилань, які б підтверджували належними і допустимими доказами про наявність в діях чи рішень сторін по договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р. - ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк» при його укладанні, виконанні і передачі ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржника [PERSON] порушень прав чи інтересів [PERSON] Умови кредитного договору від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 та іпотечного договору від 28.03.2007р. не змінилися, зобов'язання сторін по вказаних договорах залишилися такими самими. Таким чином, вимоги [PERSON] щодо визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012р., укладеного між ПАТ «Сведбанк» і ПАТ «Дельта Банк» в частині боржника [PERSON] до задоволення не підлягають, оскільки не підтвердженні матеріалами справи, не ґрунтуються на нормах законодавства та спростовані долученими ПАТ «Дельта Банк» доказами. У зв'язку із тим, що зустрічний позов [PERSON] не доведено, що є самостійною підставою для його відмови, питання застосування позовної давності судом не розглядається. В частині первісного позову ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в сумі 405 672,56 грн. шляхом визнання права власності та визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Право на дострокове стягнення суми кредиту та обов'язок позичальника на його повернення передбачений частиною 2 статті 1050 цього Кодексу. При розгляді справи позивачем ПАТ «Дельта Банк» належними і допустимими доказами було підтверджено факт укладення 28.03.2007р. між позичальником [PERSON] кредитного договору №1901/0307/71-106 про отримання кредитних коштів в сумі 35 000 доларів США із кінцевим терміном повернення до 28.03.2027р. Заявою на видачу готівки підтверджено належне виконання кредитором АКБ «ТАС-Комерцбанк» умов кредитного договору та прийняття коштів позичальником. Підписаним Графіком погашення суми кредиту сторони погодили терміни та умови здійснення кредитних платежів. Сторони згідно Іпотечного договору від 28.03.2007р. визначили спосіб забезпечення належного виконання умов кредитного договору шляхом передачі в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0,25 га і 0,01 га в с. Романівка Тернопільського району і визначеними в Іпотечному договорі наслідками в разі неналежного виконання умови кредитного договору. Також, при розгляді справи встановлено правомірність виникнення у ПАТ «Дельта Банк» прав грошової вимоги до позичальника (іпотекодавця) [PERSON] по кредитному договорі від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 та іпотечному договорі від 28.03.2007р. щодо задоволення вимог іпотекодержателя при порушенні позичальником (іпотекодавцем) покладених на нього умовами кредитного договору зобов'язань в частині своєчасності сплати кредитних платежів. Згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» від 28.07.2015р. заборгованість по кредитному договору від 28.03.2007р. №1901/0307/71-106 у [PERSON] становить станом на 28.07.2015р. 18 387,61 доларів США, що в еквівалентні 405 672,56 грн. (тіло кредиту 16 134,87 доларів США - 355 971,99 грн., відсотки 2252,74 доларів США - 49 700,58 грн.). З них прострочена заборгованість по кредитному договорі 2097,58 доларів - 46 277,39 грн. Тобто встановлено факт неналежного виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору 28.03.2007р. №1901/0307/71-106, а відтак і порушення умов кредитного договору, положень ЦК України, що регулюють кредитні правовідносини. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Тому, ПАТ «Дельта Банк» має право на захист порушеного права через неналежне виконання позичальником по кредитному договорі зобов'язань у спосіб, визначений як положеннями Цивільного кодексу України, так і у спосіб, передбачений Законом України «Про іпотеку». Так, для захисту своїх порушених прав та інтересів ПАТ «Дельта Банк» просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1901/0307/71-106 від 23.03.2007р. в сумі 405 672,56 грн., з яких тіло кредиту 355 971,99 грн., відсотки 49 700,58 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельні ділянки загальною площею 0,26 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,01 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території с. Романівка Романівської сільської ради Тернопільського району, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк», а також визнати право власності на земельні ділянки загальною площею 0,26 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і 0,01 га - для ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території с. Романівка Романівської сільської ради Тернопільського району. У відповідності до п. 11 Іпотечного договору від 28.03.2007р. іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково. При настанні випадків, іпотекодаржатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо потягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодаржатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений тридцятиденний термін починається виліковуватися з дати, що зазначена на квитанції, яка надається іпотекодержателю відділенням зв'язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушень основного зобов'язання з повідомлення про вручення, або дата, зазначена та такому листі, що отриманий іпотекодавцем особисто у іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1, 2 статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» 21 серпня 2015 року за №31.4-08/8598/15 на адресу [PERSON] направило листа-вимогу, в якій повідомлялося позичальника про наявність простроченої заборгованості в сумі 2097,58 доларів США за кредитним договором від 28.03.2007р. №19010307/71-106, необхідність її сплати. У разі незадоволення листа-вимоги Банк буде змушений звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на майно на загальну суму, яка станом на 28.07.2015р. становить 18387,61 доларів США. Повідомлено, що в силу норм Закону України «Про іпотеку» та умов Іпотечного договору передбачено передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у позасудовому порядку. Позову заяву ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки подано до Тернопільського міськрайонного суду 02 вересня 2015 року. При вказаних обставинах суд вважає, що такі дії ПАТ «Дельта Банк» вчинив всупереч пункту 11 іпотечного договору, який обов'язковим до виконання, а відтак на момент звернення до суду із позовом ПАТ «Дельта Банк» не набув права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за собою права власності на цей предмет іпотеки. Також, пунктом 12.3.1 Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимоги іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в пункті 12.3 Договору, договір про задоволення вимоги іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартість, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта. Якщо фактичний розмір заборгованості позичальника за основним зобов'язанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавців протягом 60 робочих днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки. Сторони, з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що права іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту 12.3 цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавців. Згідно долученого до матеріалів справи копії висновку про вартість об'єкту оцінки, здійсненому ТОВ «Експертна компанія «ПРОФЕСІОНАЛ», вартість земельної ділянки площею 0,26 га в с. Романівка Тернопільського району становить 144 448 грн. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачене лише у ст. 335 та ст. 276 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Даної правової позиції дотримується Верховний суд України при вирішенні аналогічних відносин у провадженні №6-1851цс15 від 30 березня 2016 року. Відтак, оскільки позивачем обрано спосіб захисту права шляхом його (права власності) визнання, саме як власником майна, хоча банк не є таким в силу приписів закону, а у відносинах виступає виключно як іпотекодержатель, при встановлених судом обставинах в задоволенні первісного позову слід відмовити. ПАТ «Дельта Банк» не позбавлене права звернутися до суду на захист своїх порушених прав із вимогами про стягнення суми кредитної заборгованості, так і про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його реалізації. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір не стягується та не відшкодовується. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed