Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 27 серпня 2008 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» і третя особа [PERSON] уклали кредитний договір №№ DN81AR03110062, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався надати відповідачеві кредит в сумі 63291,04 грн. на строк користування до 26 серпня 2012 року, а третя особа [PERSON] зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Вони виконали свої зобов'язання належним чином та надали [PERSON] кошти в розмірі передбаченому вказаним Договором, а третя особа [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконав та станом на 14 березня 2014 року має заборгованість за кредитом згідно розрахунку в сумі 26335,51 грн., за процентами за користування кредитом - 3,11 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 516630 грн., а всього 78001,92 грн. згідно наданого ними розрахунку. Оскільки відповідач [PERSON] перебуває в шлюбі з третьою особою [PERSON], то, враховуючи положення ст.ст.51, 65 СК України про те, що боргові зобов'язання перед банком несуть чоловік і жінка, а не той з подружжя, хто підписав кредитний договір, вважають, що мають право на задоволення частини своїх фінансових інтересів в вигляді стягнення з відповідача половини заборгованості третьої особи перед ними в сумі 39000,39 грн. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110062 від 27 серпня 2007 року в сумі 39000,99 грн. і понесені ними судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за дорученням Гамма М.Ф. позов підтримав та просив задовольнити, про обставини та підстави якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона не овинна відповідати за кредитні зобов'язання чоловіка, оскільки кошти отримані за кредитним договором не використовувалися на потреби сім'ї. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що кредитний договір з позивачем він укладав для придбання автомобіля, і коли із-за фінансової неспроможності його виконувати він не зміг, позивачем був реалізований автомобіль та погашена заборгованість. Вважає, що він ніяких боргових зобов'язань перед позивачем не має. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] 27 серпня 2007 року уклали кредитний Договір № DN81AR03110062, згідно умов якого, позивач зобов'язувався надати третій особі [PERSON] кредит в сумі 63291,04 грн. з кінцевим терміном повернення 26 серпня 2012 року, а третя особа [PERSON] зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти. Позивач надав відповідачу кошти, виконавши таким чином свої зобов'язання в повному обсязі. Третя особа [PERSON] всупереч вимогам ст.ст.525,526 ЦК України, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння його зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, свої зобов'язання не виконував, не сплачуючи кредит та відсотки. Станом на 14 березня 2014 року розмір простроченої заборгованості за згаданим кредитним договором становить 78001,92 грн., з яких: 26335,51 грн. заборгованість за кредитом, 3,11 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 51663,30 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Рішенням Кременчуцького районного суду від 07 жовтня 2011 року, яке набрало чинності, з [PERSON] стягнуто заборгованість за зазначеним кредитним договором станом на 06 червня 2011 року в сумі 39467,66 грн., яке не виконане і це не спростовано ні відповідачем, ні третьою особою. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитор зобов'язується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам Цивільного Кодексу України. Ухвалюючи рішення суд виходив із положень ч.3 ст.61СК України, відповідно до якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Кредитним договором № DN81AR03110062 від 27 серпня 2007 року на відповідача [PERSON] не покладається обов'язок його виконання, що виключає, як наслідок, її відповідальність за зобов'язаннями третьої особи [PERSON] Крім того, аналіз норм сімейного законодавства дає підстави для висновку, що при покладенні обов'язку на одного з подружжя, який не був стороною у договорі позики, доказуванню підлягає укладення договору позики та отримання позики для потреб та інтересів сім'ї. Заявляючи позовні вимоги позивач виходив тільки з факту перебування відповідача на час укладення договору у шлюбі з позичальником [PERSON] Проте належних доказів про укладення договору кредиту в інтересах сім'ї під час розгляду справи позивачем не надані. Таким чином, правові підстави для відповідальності [PERSON] за договором кредиту відсутні, а отже в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то в відповідності до ст.88 ЦПК України суд відмовляє і в стягненні понесених позивачем судових витрат.

Outcome: dismissed