Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 25 лютого 2015 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 18.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір 202019-CRED, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 30000 грн. на термін до 17.04.2009 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 17.12.2014 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 14684,51 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 31632,19 грн., яка складається з наступного: 7503,78грн.-заборгованість за кредитом; 24128,41грн.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 грн.-штраф (фіксована частина);318,92-штраф(процентна складова). Від даної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 25253,87 грн., яка була задоволена рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2011року та рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.02.2012року. Таким чином, заборгованість становить 6947,24грн. В забезпечення виконання зобовязання за Договором 202019- CRED між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки. На підставі вищезазначеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 6947,24 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 18 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №202019- CRED, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 30000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 квітня 2009 року. (а.с.12-14). З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 18 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №202019-cred, згідно умов якого поручитель зобовязалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому./а.с.17/ Також з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань, 18 січня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №202019-cred, згідно умов якого поручитель зобовязалася перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому./а.с.17 на звороті/ Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором №202019- CRED від 18.01.2008 року у розмірі 13761,65 грн./а.с.3-4/ Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2012 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором №202019- CRED від 18.01.2008 року у розмірі 11292,22 грн/а.с.5-6/ Згідно розрахунку заборгованості за договором № 202019-СRED від 18.01.2008 року станом на 17.12.2014 року загальна сума заборгованості становить 6947,24 грн./а.с.7/ 08 листопада 2013 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №542832./а.с.35/ Відповідно до листа Другої дніпропетровської нотаріальної контори від 06.06.2015 року, спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась, у зв'язку із чим провадження в частині позовних вимог до основного позичальника було закрито./а.с.45/ Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. У разі порушення такого зобов'язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Якщо боржник помер, то в силу ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. При наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого в разі переводу боргу чи смерті боржника (якщо таке зазначено в договорі поруки). Проте, якщо в договорі поруки є умова про згоду поручителя відповідати за нового боржника, поручитель є відповідальним за виконання зобов'язання спадкоємцями, що передбачено ч. 3 ст. 559 ЦК України. Вказане узгоджується і з п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, згідно з яким поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553, 554 ЦК України), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки. Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. За ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. У зв'язку з цим, враховуючи, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, то при відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов'язання припиняється неможливістю чи недостатністю спадкового майна. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Тобто, порука припиняється в тій частині, в якій припиняється забезпечене нею кредитне зобов'язання, і поручитель солідарно зі спадкодавцями відповідає перед кредитором в межах вартості спадкового майна. Отже, з вищевказаних положень вбачається, що у разі смерті боржника за основним зобов'язанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника, якщо договір поруки не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов'язанням. Таким чином, на поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов'язанням. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, а значить ніхто зі спадкоємців не звертався з відповідною заявою про вступ у спадщину, будь-яких умов у договорі поруки від 18.01.2008 року про те, що поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника в разі смерті боржника не зазначено, а отже в даному випадку, пред'явлені вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed