Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Експрес-Банк»звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договорі № 70087/30/КДЗ, за яким Банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 10000 грн. строком на 24 місяці, до 30 липня 2014 року зі сплатою 25 % річних. Пунктом 4.3. Договору передбачено, що процентна ставка за користування простроченою сумою кредиту збільшується на 5%, тобто становить 30% річних. Відповідач взяв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] між Банком, [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2012 року було укладено договір поруки № 70087/30/пр., згідно з умовами якого поручитель відповідає солідарно за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 70087/30/КДЗ від 30 липня 2012 року. У зв'язку з порушень умов договору щодо строків повернення кредиту виникла заборгованість зі сплати тіла кредиту в сумі 9166 грн. та відсотків в сумі 3965 грн. 52 коп. також за прострочення платежів у відповідності до п.п. 6.2 та 6.3 Договору нараховано пеню в сумі 739 грн. 29 коп. Також умовами договору передбачено сплату штрафу у разі неповідомлення банку про припинення трудових відносин з роботодавцем . У зв'язку з тим, що відповідач звільнився з роботи, проте не повідомив про це Банк йому нараховано штраф в сумі 1000 грн. Також за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано суму інфляційних витрат за весь час прострочення. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 14 929 грн. 48 коп. : 9166 грн. - залишок тіла кредиту; 3965 грн. 52 коп. - заборгованість по сплаті відсотків; 37 грн. 95 коп. - інфляційні витрати на тіло кредиту; 20 грн. 72 коп. - інфляційні витрати на відсотки; 739 грн. 29 коп. - пеня; 1000 грн. - штраф, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі не надали. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 30 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експерс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 70087/30/К/ДЗ. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит в сумі 10000 грн. на споживчі потреби та взяв на себе зобов'язання по поверненню кредиту у відповідності до умов договору із кінцевим терміном 30 липня 2014 року. Пунктом 1.4 за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 25 % (а.с.8-9). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Пунктом 5.3.10 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право достроково витребувати від позичальника кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору в тому числі у випадку будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. Матеріалами справи підтверджується, що повідомлення про наявність прострочених чергових платежів та необхідність повернення заборгованості надсилалась [PERSON] 11 грудня 2013 року, проте виконана вона не була. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим вимога позивача про стягнення всієї суми заборгованості, а саме дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором є законною та обґрунтованою. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктами 6.2, 6.3 кредитного договору передбачено за прострочення позичальником визначеного договором строку сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту в строки, визначені договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого виконання зобов'язання за кожний день прострочення. Внаслідок порушення строків платежів за кредитним договором станом на 24 грудня 2013 року позивачем нараховано пеню в сумі 739 грн. 29 коп. (а.с. 4). Також у відповідності до п. 6.4 кредитного договору за неповідомлення позичальником про припинення трудових відносин з роботодавцем позивачем нараховано штраф в сумі 1000 грн. - 10% від суми отриманого кредиту. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. На підставі чого позивачем нараховано інфляційні витрати на тіло кредиту в сумі 37 грн. 95 коп. та на відсотки - 20 грн. 72 коп., стягнення яких на думку суду також є правомірним. 30 липня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 70087/30/ПР. Відповідно до умов договору поруки поручитель взяв на себе зобов'язання за виконання [PERSON] зобов'язання за кредитним договором № 70087/30/К/ДЗ від 30 липня 2012 року. Договором передбачено солідарну відповідальність Поручителя та Боржника за порушення зобов'язання, в тому числі щодо сплати кредиту, процентів, пені, штрафів (а.с. 11-12). Відповідно до положень ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи те, що доказів розірвання, припинення або визнання недійсним договору поруки, укладеного між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк», [PERSON] та [PERSON] сторонами не надано, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з боржника та поручителя як солідарних боржників законними та обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved