Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28 вересня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 72809, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 960\~000,00 гривень зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 17,5 відсотків річних, на строк до 27 вересня 2017 року. 10 жовтня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно якої було змінено розмір відсоткової ставки з 17,5% річних на 18% річних. В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобовязань щодо повернення кредитних коштів між АТ «Ощадбанк» за [PERSON] 28.09.2007 року було укладено Іпотечний договір, згідно якого в іпотеку банку передано житловий будинок загальною площею 224,60 кв.м., житловою площею 116,60 кв.м., зі всіма невідємними його при належностями, що знаходиться за адресою с.Павшино, вул. Нова, 41, Мукачівського району Закарпатської області. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12.02.2016 року у нього перед банком виникла заборгованість в сумі 1\~793\~963,50 грн. В звязку з цим позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на майно. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати строк позовної давності та відмовити повністю в задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що банк скористався своїм правом на дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості, а тому строк виконання за зобовязанням по поверненню кредиту в повному обсязі настав ще 05.05.2011 року. Оскільки банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача коштів 16.06.2011 року, в звязку із предявленням позову позовна давність переривалась, а тому трирічний строк слід рахувати саме з 16.06.2011 року. Відповідно, такий строк закінчився 16.06.2015 року, а до суду з даним позовом банк звернувся тільки 16.02.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який підлягає застосуванню і є підставою для відмови в позові. При цьому представник відповідача звернув увагу, що часткова оплата відсотків по кредиту в сумі 150\~000 грн., яка здійснена відповідачем 27.07.2016 року, не свідчить про переривання перебігу строку позовної давності, оскільки таке переривання можливе тільки в межах строку давності, а не після його спливу. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 28 вересня 2007 року між позивачем АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 72809. Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 960\~000,00 гривень зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 17,5 відсотків річних, на строк до 27 вересня 2017 року. 10 жовтня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, згідно якої було змінено розмір відсоткової ставки з 17,5% річних на 18% річних. В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобовязань щодо повернення кредитних коштів між АТ «Ощадбанк» за [PERSON] 28.09.2007 року було укладено Іпотечний договір, згідно якого в іпотеку банку передано житловий будинок загальною площею 224,60 кв.м., житловою площею 116,60 кв.м., зі всіма невідємними його при належностями, що знаходиться за адресою с.Павшино, вул. Нова, 41, Мукачівського району Закарпатської області. Свої зобовязання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 12.02.2016 року у нього перед банком виникла заборгованість в сумі 1\~793\~963,50 грн., яка складається з 959\~999,16 грн. заборгованість по основному боргу; 175\~199,85 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 557\~094,71 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 101\~669,78 грн. нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту. Дана сума заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви, правильність цього розрахунку ніким не оспорюється. Як вбачається з копії позовної заяви, поданої ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 72809 від 28.09.2007 року, в звязку з невиконанням зобовязань за договором банк предявив позов про дострокове стягнення суми боргу, такий позов поданий до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 17.06.2011 року. В подальшому даний позов був розглянутий Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, з відповідача стягнуто вказану суму боргу, судове рішення набуло законної сили 19.09.2013 року, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с. 20-21). Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 цього Кодексу). Однак відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до пункту 7.8. договору відновлювальної кредитної лінії № 72809 відр., сторони домовилися про збільшення строків позовної давності до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору. Частинами 3 та 4. ст. 267 ЦК України обумовлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому ст. 266 ЦК України закріплено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Про застосування строку позовної давності заявляє представник відповідача в судовому засіданні. Згідно із частин 1 та 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). За змістом наведених матеріальних норм початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Детальний аналіз договірних норм договору відновлювальної кредитної лінії № 72809 від 28.09.2007 р., котрий укладений між позивачем та відповідачем, дає можливість зробити висновок, що при укладенні вказаного правочину сторони визначили як строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за кредитами та процентами за користування ними (пункт 8.1 договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 27 вересня 2017 року (пункт 1.2 договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - сума фактичної заборгованості підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до 10 числа кожного місяця наступного за звітним, починаючи з жовтня місяця 2009 року (пункт 1.2 договору), а також строки сплати процентів за користування кредитом - не пізніше 10 числа кожного місяця наступного за звітним, починаючи з наступного місяця після видачі наступного траншу (пункт 1.5.1.3 договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, згідно якої встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В даному випадку у зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору відновлювальної кредитної лінії № 72809 від 28.09.2007 р. щодо повернення кредиту Банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору (див. пункти 2.2.1, 2.2.2) використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, надіславши йому письмову вимогу від 05 травня 2011 року про відкликання кредиту, якою просив достроково повернути всі суми кредиту і пов'язаних із ним платежів Це підтверджується розрахунком заборгованості по кредитній угоді № 72809 від 28.09.2007 р. станом на 12.02.2016 р. (стовпчик 1 таблиці 1 на сторінці 1). Пізніше, 17 червня 2011 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до відповідача із судовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості по договору відновлювальної кредитної лінії № 72809 від 28.09.2007 р., а саме на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України звернувся до суду з позовною заявою про дострокове стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у повному розмірі. Отже, оскільки Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення повної суми кредитної заборгованості з позичальника, чим фактично змінив строк виконання кредитного зобовязання, то в даному випадку строк виконання за зобовязанням по поверненню кредиту у повному обсязі настав ще 05 травня 2011 року. Саме з вказаної дати у АТ «Державний ощадний банк України» виникло право на позов (в т.ч. про звернення стягнення на предмет іпотеки), яким Банк скористався 17 червня 2011 року звернувшись до суду з відповідним позовом про дострокове стягнення кредитних коштів. Таким чином, враховуючи приписи ч. 2 ст. 264 ЦК Укпаїни (позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників), передбачений договором відновлювальної кредитної лінії трирічний строк позовної давності в силу вимог статей 253 та 261 ЦК України, слід відраховувати із 16 червня 2011 року. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 27.01.2016 року по справі № 6-990цс15 згідно якого розяснено, що якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Вказане свідчить про те, що 3-річний строк позовної даності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 72809 від 28.09.2007 р. скінчився 16 червня 2015 року. Даний позов до суду АТ «Державний ощадний банк України» з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки пред'явлено тільки 16 лютого 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, яка підлягає застосуванню. При цьому суд враховує, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення пені у розмір 276 869,63 грн., котра нарахованої за період з 12.02.2015 року по 11.02.2016 року, також заявлена строком пропуску позовної давності, оскільки згідно імперативної норми статті 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Твердження представника позивача про те, що відповідачем 27 квітня 2016 року було здійснено сплату відсотків по кредиту у розмірі 150 000,00 грн., і цим самим вчинено дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, що вказує на переривання перебігу позовної даності, не можуть бути прийнятими до уваги судом, з наступних підстав. Переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу, а визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності. В даному випадку, як вже було зазначено строк позовної давності сплинув ще 17 червня 2015 року, а тому здійснення [PERSON] часткової оплати заборгованості по процентам 27 квітня 2016 року (тобто після спливу позовної давності) жодним чином не свідчить про переривання перебігу такої давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічну правову позицію займає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 21.10.2015 р. по справі № 6-16241св15, в ухвалі від 11.09.2014 р. по справі № 6-24793св14, в ухвалі від 11.12.2013 р. по справі № 6-3690св13, а також Пленум Вищого господарського суду України у п. 4.4.1 постанови № 10 від 29.05.2013 р. З врахування вищенаведеного суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed