Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дорстрой» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], який згодом було уточнено та в якому позивач просить суд про наступне: - визнати недійсним договір купівлі-продажу 25/100 часток об'єкту - адміністративно-промислового комплексу від 26.12.2013 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дорстрой», який посвідчено приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстровано 26.12.2013 року за № 2268; - застосувати реституцію як наслідок недійсності договору купівлі-продажу 25/100 часток об'єкту - адміністративно-промислового комплексу від 26.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дорстрой», та привести сторони за оскаржуваним Договором у первісний стан; - зобовязати [PERSON] повернути Публічному акціонерному товариству «Дорстрой» 20/100 об'єкт літер «А-2, а, а1-а3, Пд» - адміністративна будівля з підвалом, кімнати 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 загальною площею 448,0 кв. м, ґанок, літер «а» та 5/100 часток об'єкту літер «Б.б» - бокси, кімнати 1, 2, 3 загальною площею 118.9 кв. м.; - визнати за Публічним акціонерним товариством «Дорстрой» право власності на 20/100 об'єкту літер «А-2, а, а1-а3, Пд» - адміністративна будівля з підвалом, кімнати 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 загальною площею 448,0 кв. м, ґанок літер «а» та 5/100 часток об'єкту літер «Б.б» - бокси, кімнати 1, 2, 3 загальною площею 118,9 кв. м.; - скасувати запис № 4094061 від 26.12.2013 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 25/100 часток об'єкту - адміністративно-промислового комплексу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновити попередній запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; - стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дорстрой» витрати зі сплати судового збору в сумі 1823,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.12.2013 року ПАТ «Дорстрой» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 25/100 часток об'єкту - адміністративно-промислового комплексу. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Сєвєродонецького нотаріального округу Луганської області [PERSON] та зареєстровано 26.12.2013 року за № 2268. Згідно п. п. 1.1-2.1 договору позивач продає, а відповідач купує 25/100 часток об'єкту - адміністративно-промислового комплексу, розташованого за адресою Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, будинок 68 на земельній ділянці Сєвєродонецької міської ради. Відчужуваним за договором майном згідно довідок-харакгеристик на обєкт нерухомого майна, що видані КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 11.12.2013 року є: 20/100 об'єкту літер «А-2, а, а1-а3, Пд» - адміністративна будівля з підвалом, кімнати 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 загальною площею 448,0 кв. м, ганок літер «а» та 5/100 часток об'єкту літер «Б.б» - бокси, кімнати 1, 2, 3 загальною площею 118,9 кв. м. Вартість майна за договором встановлюється у розмірі 158000,00 гривень. Майно згідно умов договору ПАТ «Дорстрой» передало [PERSON], проте остання не сплатила за нього обумовлену вартість, що згодом було виявлено позивачем, адже фактично на банківські рахунки ПАТ «Дорстрой» грошових коштів від [PERSON] в порядку розрахунків за договором не надходило, до теперішнього часу зобов'язання відповідача сплатити кошти за договором не виконано. За таких обставин, позивач вважає, що вчинив правочин під впливом обману або помилки (залежно від наявності або відсутності умислу) з боку відповідача щодо обставин, що мають істотне значення при укладенні Договору. Неодержання позивачем грошей за відчужуване майно має істотне значення при укладенні Договору, тому що ця обставина унеможливлює використання позивачем таких грошових коштів. В разі обізнаності про факт несплати відповідачем грошових коштів за договором, позивач не вчиняв би такого правочину. Позивач в письмових поясненнях, від яких він згодом відмовився, також додатково зазначив, що представника позивача під час укладення спірного договору було введено в оману покупцем щодо факту оплати вартості нерухомого майна, при цьому ПАТ «Дорстрой» на момент укладення спірного договору не мав права власності на об'єкт нерухомого майна, представник продавця [PERSON] не мав повноважень на укладення договору і на момент укладення договору не було проведено оцінку вартості нерухомого майна. Також, генеральний директор ПАТ «Дорстрой» [PERSON] надав до суду письмові пояснення, в яких зокрема вказав, що 24.12.2013 року [PERSON] було передано рахунок № 112 на оплату вартості приміщення першого поверху за адресою м.Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, буд. 58, на суму 158000,00 грн. 26.12.2014 року [PERSON] надала йому для огляду банківську квитанцію від 26.12.2014 року про перерахування нею на користь ПАТ «Дорстрой» 158000,00 грн. Оскільки на квитанції була печатка Банку, в нього не було сумнівів, що гроші перераховані. Станом на 15.09.2014 року грошові кошти від [PERSON] на розрахунковий рахунок ПАТ «Дорстрой» за вищевказане приміщення не надходили, тобто фактично оплата по договору проведена не була. Встановивши у січні 2014 року факт ненадходження оплати, [PERSON] було повторно надано рахунок на оплату за № 8 від 15.01.2014 року. Представником відповідача надано письмові заперечення проти позовних вимог, в яких він просить відмовити у задоволенні позову та вказує, що позивач частину коштів згідно спірного договору отримав в особі [PERSON] готівкою у доларах США згідно розписки, а іншу частину готівкою 26.12.2014 року [PERSON] передала відповідач та її син [PERSON] під час укладання вищевказаного договору. Введення в оману представників позивача під час укладення вищевказаного договору купівлі - продажу з боку відповідача не було, оскільки ніяких рахунків ані квитанцій з боку відповідачки не отримувалося та не надавалося, що фактично і не було доведено представниками позивача, а кошти за реалізований об'єкт генеральний директор Позивача [PERSON] раніше отримав готівкою у доларах США згідно розписки, а іншу частину 26.12.2014 року під час укладання вищевказаного договору, про що також свідчить пункт оскаржуваного договору. Відповідачем [PERSON] до суду надано письмові пояснення, в яких вона вказала, що в провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходяться дві повязані цивільні справи за позовами генерального директора ПАТ «Дорстрой» [PERSON], а саме дана справа та справа про витребування суми в розмірі 747000 грн. згідно договору займу. Вказані справи повязані тим, що предмет спору за ними є частинами однієї угоди, яка не відбулася, а саме угоди щодо купівлі-продажу всього обєкта, який належить ПАТ «Дорстрой» та розташований за адресою: м.Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, 68. Твердження [PERSON] про те, що відповідач ввела його в оману та не сплатила вартість 25/100 частки обєкту зі спірним договором спростовується розпискою [PERSON] від 11.12.2013 року про отримання ним від [PERSON] грошей в сумі 1800 доларів США в якості завдатку за продажу першого поверху адміністративного корпусу будівлі, яка розташована по проспекту Хіміків, 68 та трьох боксів, а також випискою з облікового рахунку ТОВ «Омега-Авто», з якої вбачається, що 26.12.2013 року з вказаного рахунку була знята сума в розмірі 90000,00 грн. В кабінеті у нотаріуса [PERSON] вона передала [PERSON] готівкові кошти в сумі 143000 грн., які він перерахував та повідомив про це нотаріусу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] надав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що він діяв правомірно під час проведення нотаріального посвідчення спірного договору, сторони до підписання спірного договору підтвердили факт повного розрахунку за продане нерухоме майно та скріпили це своїми підписами, що підтверджується пунктом 2.2 договору. Готівкою у присутності нотаріуса розрахунки не проводилися, документальна перевірка нотаріусом факту розрахунку законом не передбачена. Відчужуване нерухоме майно належало продавцю на момент укладення договору, в той час, як зміна назви підприємства, його організаційно-правової форми, не тягне за собою зміну документів про право власності на нерухоме майно. [PERSON], генеральним директором ПАТ «Дорстрой», були надані нотаріусу на момент укладення договору всі необхідні документи, що підтверджують що він є представником ПАТ «Дорстрой». Разом з тим, обовязкова оцінка вартості нерухомого майна під час його продажу юридичною особою, на яку у своїх письмових поясненнях посилався позивач, не передбачена нормами Податкового кодексу України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав, які викладені в уточненому позові та письмових поясненнях. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд у задоволенні позову відмовити з підстав викладених в запереченнях. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] в судовому засіданні підтвердив твердження, які викладені ним у письмових поясненнях та просив суд у задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він як державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області особисто прийняв рішення про відмову у державній реєстрації права власності на адміністративно-промисловий комплекс, який розташований за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68 за субєктом ТОВ «Дорстрой». При винесенні вказаного рішення він керувався статтями 3, 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та тим, що при зміні назви власника майна право власності на таке майно підлягає новій державній реєстрації. До 2013 року таку реєстрацію проводили органи БТІ, а після 2013 року реєстрацію проводила відповідна реєстраційна служба. Враховуючи те, що право власності на вищевказаний адміністративно-промисловий комплекс за ПАТ «Дорстрой» не реєструвалося, то відповідно ПАТ «Дорстрой» не могло передати таке майно до ТОВ «Дорстрой», у звязку із чим він відмовив у державній реєстрації права власності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що станом на 26.12.2013 року він виконував обовязки генерального директора ПАТ «Дорстрой», а генеральним директором він став лише у січні 2014 року. 26.12.2013 року він від імені ПАТ «Дорстрой» уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу 25/100 часток об'єкту - адміністративно-промислового комплексу, який розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68. Грошей на виконання вказаного договору ПАТ «Дорстрой» від [PERSON] не отримувало. В день укладення договору 26.12.2013 року [PERSON] зайшла до нього у кабінет та показала йому квитанцію банку, згідно із якою вона перерахувала гроші на рахунок ПАТ «Дорстрой». Він зробив копію вказаної квитанції. Також, 26.12.2013 року він уклав із [PERSON] договір позики, який не має відношення до вказаного договору купівлі-продажу. Після 15 січня 2014 року він ПАТ «Дорстрой» повторно предявило [PERSON] рахунок на оплату за вищевказаним договором купівлі-продажу. 27 січня 2014 року [PERSON] та її син [PERSON] заявили йому, що гроші на оплату за вказаним договором у них є, проте вони бажають додатково викупити акції підприємства ПАТ «Дорстрой», які належать [PERSON] 19 серпня 2014 року [PERSON] за участю свого адвоката заявила йому, що ціна за договором купівлі-продажу від 26.12.2013 року є занадто високою. Особисто він 26.12.2013 року від [PERSON] ніяких грошей не отримував, також він не отримував від неї грошей до чи після вказаної дати. Розписка від 11.12.2013 року про отримання ним 1800 доларів США від [PERSON] не має відношення до вищевказаного договору купівлі-продажу, а вказана сума грошей була внесена до каси ПАТ «Дорстрой» та обліковується як дохід підприємства. Згоди акціонерів ПАТ «Дорстрой» на укладення договору купівлі-продажу 25/100 часток об'єкту - адміністративно-промислового комплексу не було, адже воно не було потрібно. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є чоловіком відповідача [PERSON] 26.12.2013 року він був присутнім під час укладення між ПАТ «Дорстрой» та [PERSON] договору купівлі-продажу 25/100 часток об'єкту першого поверху адміністративно-промислового комплексу, який розташований за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68. Суму в розмірі 143000 грн. [PERSON] 26.12.2013 року перед підписанням договору передала [PERSON] особисто в присутності нього, [PERSON] Представником ПАТ «Дорстрой» у вказаному договорі виступав [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є сином відповідача [PERSON] 26.12.2013 року він був присутнім під час укладення між ПАТ «Дорстрой» та [PERSON] договору купівлі-продажу 25/100 часток об'єкту першого поверху адміністративно-промислового комплексу, який розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68. З вересня 2013 року генеральним директором ПАТ «Дорстрой» був [PERSON], який укладав вищевказаний договір від імені ПАТ «Дорстрой». Суму в розмірі 143000 грн., із урахуванням завдатку в розмірі 15000 грн., [PERSON] 26.12.2013 року перед підписанням договору передала [PERSON] особисто в присутності нього. [PERSON] раніше пропонував [PERSON] придбати адміністративно-промисловий комплекс, який розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68, у звязку із чим він, [PERSON], надав [PERSON] завдаток у розмірі 15000 гривень. Також, він та [PERSON] попередньо домовилися про продаж цілої будівлі адміністративно-промислового комплексу, який розташований за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Хіміків, буд. 68. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представників, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 26 грудня 2013 року між ПАТ «Дорстрой» в особі генерального директора [PERSON] в якості продавця та [PERSON] в якості покупця був укладений договір купівлі-продажу 25/100 часток обєкту адміністративно-промислового комплексу. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2268 Згідно із п. 1.2 вищевказаного договору предметом цього договору є 25/100 часток обєкту адміністративно-промислового комплексу, розташованого за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, будинок 68 на земельній ділянці Сєвєродонецької міської ради. Згідно довідок-харакгеристик на об'єкт нерухомого майна, що видані КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» 11.12.2013 року, відчужується 20/100 часток об'єкту: літер «А-2, а, а1-а3, Пд» - адміністративна будівля з підвалом, кімнати 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 загальною площею 448,0 кв. м, ганок літер «а», та 5/100 часток об'єкту: літер «Б,б» - бокси, кімнати 1, 2, 3 загальною площею 118,9 кв. м. Відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору продаж відчужуваного майна вчиняється за 158000 гривень, які отримані представником продавця від покупця до оформлення цього договору. Згідно із копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2013 року № 15541996 25/100 часток адміністративно-промислового комплексу, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, будинок 68, належить на праві приватної власності [PERSON]. 25/100 часток обєкту складаються з наступного: 20/100 часток об'єкту: літер «А-2, а, а1-а3, Пд» - адміністративна будівля з підвалом, кімнати 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 загальною площею 448,0 кв. м, ганок літер «а», та 5/100 часток об'єкту: літер «Б,б» - бокси, кімнати 1, 2, 3 загальною площею 118,9 кв. м. Позивач просить визнати вищевказаний договір купівлі-продажу недійсним посилаючись на те, що він вчинив правочин під впливом помилки або обману. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно із ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Враховуючи викладені норми Закону та матеріали, які надані до суду особами, які беруть участь у справі, суд вважає, що у цій справі підлягають встановленню обставини щодо наявності підстав для визнання укладеного 26.12.2013 року договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, а саме наявність у позивача прав на укладення такого правочину та відповідність правочину актам цивільного законодавства. Встановлюючи на підставі наявних у матеріалах справи доказів наявність у ПАТ «Дорстрой» на момент укладення спірного договору права власності на об'єкт нерухомого майна, який був предметом договору купівлі-продажу, суд враховує наступне. Згідно із п. 3 наказу в.о. начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України в Луганській області від 01.09.1998 року № 1148 та копією акту передачі нерухомого майна від 01.09.1998 року, до статутного фонду ВАТ «Дострой» передано нерухоме майно, зокрема адміністративне приміщення, бокси і гаражі, які розташовані за адресою: м. Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, 68. Відповідно до копії наказу начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України в Луганській області від 29.10.2001 року № 733 процес приватизації державного майна ВАТ «Дорстрой» наказано вважати завершеним. Згідно із копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.12.2013 року № 15538459 адміністративно-промисловий комплекс, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Хіміків, будинок 68, належить на праві приватної власності ВАТ «Дорстрой». Складовими частинами цього обєкта нерухомого майна є наступні номера та літери: А-2Н, а-а5, Пд, Б, В, Г, Е, І, 1-5. Згідно із п.1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Дорстрой», затвердженого в новій редакції загальними зборами акціонерів ВАТ «Дорстрой» 29.04.2011 року та зареєстрованого 26.05.2011 року державним реєстратором Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області (далі Статут ПАТ «Дорстрой»), Відкрите акціонерне товариство «Дорстрой» змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Дорстрой», яке є правонаступником ВАТ «Дорстрой». При цьому суд враховує, що слово «Приватне» у назві ПАТ «Дорстрой» застосовано лише у п. 1.1 Статуту, а у всіх інших пунктах Статуту, назві Статуту, печатці підприємства, виписці та витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 164-165) в назві позивача ПАТ «Дорстрой» застосовано слово «Публічне», на підставі чого суд приходить до висновку про помилкове зазначення слова «Приватне» у назві ПАТ «Дорстрой» в п. 1.1 Статуту. Згідно із п.1.2 Статуту ПАТ «Дорстрой» товариство є правонаступником усіх прав та зобовязань Відкритого акціонерного товариства «Дорстрой», в тому числі майнових, які визначені в [PERSON] оцінки майна станом на 01 вересня 1998 року, що затверджений РВ ФДМУ по Луганській області наказом № 1148 від 01.09.1998 року, у передавальному балансі станом на 01.09.1998 року та передавальному акті. Згідно із п.4. ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що ліквідується (реорганізується). Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Згідно із абзацом 7 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства» приведення діяльності у відповідність із нормами цього Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у тому числі зміна найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення. Враховуючи викладені обставини та норми Закону суд приходить до висновку про те, що зміна найменування відповідача з Відкритого акціонерного товариства «Дорстрой» на Публічне акціонерне товариство «Дорстрой» не є реорганізацією юридичної особи відповідача, а отже Публічне акціонерне товариство «Дорстрой» на момент укладення спірного договору купівлі-продажу 26.12.2013 року було законним власником нерухомого майна, яке є предметом договору. Встановлюючи на підставі наявних у матеріалах справи доказів наявність у [PERSON] на момент укладення спірного договору права на представництво ПАТ «Дорстрой», суд враховує наступне. Згідно із п.п. 8 п. 8.3.2.2 Статуту ПАТ «Дорстрой» до виключної компетенції наглядової ради належить обрання та відкликання повноважень Генерального директора. Відповідно до п. 8.4.5 Статуту ПАТ «Дорстрой» Генеральний директор товариства має право без доручення вчиняти дії від імені Товариства. Він уповноважений, зокрема, проводити переговори та укладати угоди від імені товариства. З копії протоколу засідання Наглядової ради ПАТ «Дорстрой» від 30.11.2013 року № 33 вбачається, що Наглядова рада вирішила звільнити [PERSON] з посади генерального директора з 30.11.2013 року та призначити [PERSON] на посаду генерального директора з 30.11.2013 року, уклавши із ним контракт строком на 5 років. Згідно із копією протоколу Наглядової ради ПАТ «Дорстрой» від 12.12.2013 року № 35, Наглядова рада вирішила дозволити продаж обєктів нерухомості, зокрема 20/100 загальної площі адміністративної будівлі з підвалом, яка позначена у довідці-характеристиці на обєкт нерухомого майна під літерами «А-2, а, а1-а3, Пд», кімнати 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22 загальною площею 448,0 кв. м, та 5/100 часток об'єкту, позначеного літерами «Б,б», кімнати 1, 2, 3 загальною площею 118,9 кв. м. за 158000 гривень. Також Наглядова рада вирішила надати генеральному директору ПАТ «Дорстрой» [PERSON] право підпису документів, які повязані із реалізацією обєктів, а саме: договору продажу, актів передачі майна, документів, які потребують нотаріальних дій. Таким чином, суд зазначає, що [PERSON] на момент укладення спірного договору купівлі-продажу 26.12.2013 року мав повноваження на його укладення від імені ПАТ «Дорстрой» на умовах, які викладені у договорі. При цьому суд зауважує, що [PERSON] на момент укладення спірного договору знала про те, що [PERSON] є генеральним директором ПАТ «Дорстрой», адже вказані відомості відображені у преамбулі спірного договору, який підписаний [PERSON] особисто. Отже, відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про те, що [PERSON] є генеральним директором ПАТ «Дорстрой», згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» не перешкоджає використанню таких відомостей в даному спорі. Суд також зауважує, що доводи представника позивача, від яких він пізніше відмовився, про необхідність проведення оцінки вартості нерухомого майна, яке є предметом спірного договору, є необґрунтованими з огляду на таке. Оцінка вартості об'єкта нерухомості, який є предметом договору купівлі-продажу, з метою визначення доходу від продажу такого об'єкта нерухомості передбачена п. 172.3 статті 172 Податкового кодексу України. Вказана стаття входить до розділу IV Податкового кодексу України, який регулює порядок нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб. Згідно із умовами спірного договору купівлі-продажу [PERSON] виступає покупцем обєкта нерухомості та не отримує доходу від здійснення продажу такого обєкта, а отже вимога щодо обовязкової оцінки вартості об'єкта нерухомості, який є предметом договору купівлі-продажу, не застосовується до спірного договору. Стосовно твердження представника позивача про несплату [PERSON] суми у розмірі 158000 гривень згідно із п. 2.1 спірного договору купівлі-продажу суд зазначає наступне. Згідно із статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.1 ст.690 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Виходячи із змісту наведених норм ЦК України та спірного договору купівлі-продажу, суд зазначає, що у покупця [PERSON] згідно вказаного договору існує зобовязання по сплаті суми в розмірі 158000 гривень за прийняття у власність обєкту нерухомого майна, який є предметом договору. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, законом не встановлено такого наслідку порушення зобовязання як визнання договору недійсним, у звязку із чим докази щодо сплати або несплати [PERSON] на користь ПАТ «Дорстрой» суми в розмірі 158000 гривень в рахунок виконання свого зобовязання за спірним договором купівлі-продажу є неналежними в розумінні ч. 1 ст. 58 ЦПК України та не можуть бути взяті судом до уваги, адже предметом доказування у даній справі є недійсність спірного договору купівлі-продажу. Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що при укладенні договору купівлі-продажу 25/100 часток обєкту адміністративно-промислового комплексу від 26.12.2013 року ПАТ «Дорстрой» в особі генерального директора [PERSON] та [PERSON] мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, та був спрямований на продаж нерухомого майна та на отримання оплати за передання у власність такого майна, згідно умов даного договору. Природа вказаного правочину, права та обов'язків сторін, властивості та якості нерухомого майна, яке є предметом правочину, усвідомлювалося та вірно розумілися сторонами правочину в момент його укладення. Таким чином, суд не знаходить підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу 25/100 часток обєкту адміністративно-промислового комплексу від 26.12.2013 року, а отже позовні вимоги про визнання вказаного договору недійсним є необґрунтованими та такими, у задоволенні яких належить відмовити. Також, слід відмовити у задоволенні інших позовних вимог щодо застосування реституції, повернення майна, визнання права власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності, адже вказані позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу 25/100 часток обєкту адміністративно-промислового комплексу від 26.12.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідачем не було надано до суду доказів понесення ним судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed