Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «ВТБ БАНК» 10.12.2014 року звернулось до суду із позовною заявою про солідарне стягнення солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС» заборгованість за Кредитним договором № 13.26-12/07-СК від 27.11.2007 року, що складається з донарахованої заборгованості по процентам, пені та 3 % річних та судовий збір. 23.09.2015 р. від ПАТ «ВТБ БАНК» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої Банк просив стягнути солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС» заборгованість за Кредитним договором № 13.26-12/07-СК від 27.11.2007 року, яка станом на 28.08.2015 року становить 36\~287\~735, 55грн., що складається з донарахованої заборгованості по процентам, пені та 3 % річних за кредитним договором № 13.26-12/07-СК від 27.11.2007 року, що становить 1\~652\~171, 97 доларів США, що за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ на 28.08.2015 (21,317065 грн. за 1 долар США) складає 35\~219 457, 29 грн., та заборгованості по комісії «Крок на зустріч» та пені, 3 % річних що складає 1\~068\~278 грн. та судові витрати (а.с.148-149). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року задоволена заява ТОВ «РАФ-ПЛЮС» про закриття провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до юридичної особи, закрито провадження в частині позовних вимог ПАТ «ВТБ БАНК» до ТОВ «РАФ-ПЛЮС» (а.с.261-262). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.12.2016 р. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» відхилено, а ухвала Приморського районного суд м. Одеси від 24 жовтня 2016 року про задоволення заяви про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «РАФ-ПЛЮС» про стягнення заборгованості залишено без змін. Свої позовні вимоги ПАТ «ВТБ БАНК» обґрунтовує тим, що 27.11.2007 р. між ПАТ «ВТБ БАНК» (правонаступником Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк) та [PERSON], було укладено Генеральну угоду № 12, згідно умов якої Банк зобовязався надавати відповідачу кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених в рамках цієї Угоди, які є її невідємними частинами. На виконання умов зазначеної Генеральної угоди, 27.11.2007 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № 13.26-12/07-СК, згідно умов якого Банк надав Відповідачу грошові кошти в сумі 2 200\~000,00 доларів США строком по 15.11.2014 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 13 % річних (з урахуванням положень додаткових угод №1 від 28.11.2008 року, договору про внесення змін № 2 від 15.05.2009 р., договору про внесення змін №3 від 15.05.2009 р., договору про внесення змін №4 від 22.07.2009 року, договору про внесення змін № 5 від 27.08.2009 року, договору про внесення змін № 6 від 01.09.2010 року, договору про внесення змін №7 від 17.10.2011 року, договору про внесення змін № 8 від 11.06.2012 року до зазначеного кредитного договору). Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника банку надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачв також надав заяву про розгляд справи без його участі, та просив відмовити у задоволені позову. Суду надано письмові заперечення, в яких зазначено, що позов ПАТ «ВТБ БАНК» не підлягає задоволенню оскільки позовна заява подана із пропуском строків звернення до суду із відповідними вимогами, крім того, посилаючись на практику Вищого спеціалізованого суду України від 21 січня 2015 року по справі № 6-42315св14, вважав, що оскільки існує судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено (а.с.212-217). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.11.2007 року між ПАТ «ВТБ БАНК» (правонаступником Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк) та [PERSON], було укладено Генеральну угоду № 12 (надалі Генеральна угода), згідно умов якої Банк зобовязався надавати відповідачу кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених в рамках цієї Угоди, які є її невідємними частинами. На виконання умов зазначеної Генеральної угоди, 27.11.2007 року з [PERSON] було укладено кредитний договір № 13.26-12/07-СК, згідно умов якого Банк надав Відповідачу грошові кошти в сумі 2 200\~000,00 доларів США строком по 15.11.2014 року з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 13 % річних (з урахуванням положень додаткових угод №1 від 28.11.2008 року, договору про внесення змін № 2 від 15.05.2009 р., договору про внесення змін №3 від 15.05.2009 р., договору про внесення змін №4 від 22.07.2009 року, договору про внесення змін №5 від 27.08.2009 року, договору про внесення змін № 6 від 01.09.2010 року, договору про внесення змін №7 від 17.10.2011 року, договору про внесення змін № 8 від 11.06.2012 року до зазначеного кредитного договору). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.06.2013 року у справі № 522/5636/13-ц за позовом ПАТ «ВТБ БАНК» до [PERSON] та ТОВ «РАФ-ПЛЮС» вимоги Банку задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з [PERSON] та ТОВ «РАФ-ПЛЮС» на користь ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитом № 13.26-12/07-СК від 27 листопада 2007 року в сумі 1 932 383 доларів США 42 центів, що за курсом НБУ склало 15 445 540 гривень 67 коп., також стягнуто з [PERSON] та ТОВ «РАФ-ПЛЮС» на користь ПАТ «ВТБ БАНК» суму судового збору у розмірі 1 720 гривень 50 копійок з кожного. У звязку із неповерненням [PERSON] та його поручителями заборгованості за Кредитним договором, Банк звернувся до суду із позовною про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 13.26-12/07-СК від 27.11.2007 року, що складається з донарахованої заборгованості по процентам, пені та 3 % річних із урахуванням уточнень станом на 28.08.2015 року. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та закону. Нормами ст. ст. 610-611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають передбачені законом наслідки. Відповідно до ч. 1. ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом п. 3.7 Кредитного договору, нарахування Банком процентів за користування Кредитом здійснюється по день повного погашення Кредиту. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1048 ЦК України, передбачає, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 5.1 Кредитного договору, встановлений обовязок Відповідача, зокрема, сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі, в строки та в порядку, що встановлюються кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, способом погашення Кредиту та процентів визначено щомісячно, відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів, який є невідємною частиною Кредитного договору. Пунктом 8.1. Кредитного договору встановлено, що в разі несвоєчасного повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, Позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Пунктом 3.26 Договору про внесення змін № 7 до кредитного договору від 27 листопада 2007 року №\~13.26-12/07-СК, який укладений 17 жовтня 2011 року, передбачено, що комісійна винагорода за обслуговування кредиту, яка була нарахована та акумульована в період з 27 серпня 2009 року по 24 серпня 2011 року сплачується протягом дії цього договору з 08 вересня 2011 року, рівними частинами. П.1.1. Кредитного Договору встановлено, що строк користування кредитом встановлюється по 08 листопада 2017 року. Пунктом 1.1 Договору про внесення змін № 8 до кредитного договору від 27 листопада 2007 року №\~13.26-12/07-СК, який укладений 11 червня 2012 року п.3.1. Кредитного договору викладений в новій редакції та визначає спосіб повернення кредиту та сплати процентів, згідно якого встановлене щомісячне повернення Кредиту і сплати процентів, відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати Процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Згідно зазначеного графіку комісія підлягає сплаті рівними частинами починаючи з 08.07.2012 року по 08.11.2017 року. Крім того, статтею 527 ЦК України визначено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 530 ЦК України також встановлено, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобовязання, так у вказаній статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23\~вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. Згідно розрахунку ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 28 серпня 2015 року складається з відсотків за користування кредитом за кредитним договором № 13.26-12/07-СК від 27.11.2007 року за період з 25 квітня 2013 року по 28.08.2015 року, яка становить 768\~068, 39 доларів США, що за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ станом на 28.08.2015 р. (21,317065 грн.=1 долар США) становить 16\~372\~963, 80 грн. Пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 10 липня 2012 року по 28 серпня 2015 року становить 371\~803, 85 доларів США, що за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ станом на 28.08.2015 р. (21,317065 грн.=1 долар США) становить 7\~925\~766, 84 грн. Пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 10 липня 2012 року по 28 серпня 2015 року становить 442\~092, 12 доларів США, що за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ станом на 28.08.2015р. (21,317065 грн.=1 долар США) становить 9\~424\~106, 46 грн. 3% річних за весь час прострочення сплати процентів за період з 10 липня 2012 року по 28 серпня 2015 року становить 32\~058, 88 доларів США, що за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ станом на 28.08.2015 р. (21,317065 грн.=1 долар США) становить 683\~401, 23 грн. 3% річних за весь час прострочення повернення кредиту за період з 10 липня 2012 року по 28 серпня 2015 року становить 38\~148, 73 доларів США, що за офіційним курсом долара США, встановленим НБУ станом на 28.08.2015р. (21,317065 грн.=1 долар США) становить 813 218, 96 грн. Сума заборгованості по сплаті комісії «Крок на зустріч» становить 829\~313, 86 грн, що нарахована та стягується відповідно до Договору про внесення змін № 5 до Кредитного договору від 27.11.2007 року № 13.26-12/07-СК, розділ 3 якого було доповнено, серед іншого, пунктом 3.25. Відповідно до умов даного пункту Кредитного договору, в період з 27.08.2009 року по 27.08.2010 року , Сума пені нарахованої на заборгованість по сплаті комісії «Крок на зустріч» по кредиту за період з 10 липня 2012 року по 28 серпня 2015 року становить 218\~911, 71 грн. 3% річних за весь час прострочення повернення комісії становить 20\~052, 69 грн. Норма ч. 2 ст. 264 Цивільного Кодексу встановлює, що перебіг позовної давності переривається пред'явленням позову до однієї особи, якщо предметом позову є лише частина вимоги. З викладеного випливає можливість подовження строку позовної давності шляхом пред'явлення лише частини вимоги, якщо за характером відповідного зобов'язання припускається можливість виокремлення такої частини. Також необхідно мати на увазі, що частиною вимоги у будь-якому випадку є вимога про відшкодування збитків, сплата трьох відсотків річних за грошовим зобов'язанням (ст. 625 ЦК), а також сплата неустойки (штрафу, пені), якщо вони передбачені законом або договором. Таким чином, ПАТ «ВТБ БАНК» не втратило право на стягнення заборгованості по процентам, пені та 3% річних за попередній період, виходячи з дати подачі позову (10.12.2014 року) та встановленими Законом обмеженнями по строкам звернення до суду із позовною заявою про стягнення відповідної заборгованості. Докази на підтвердження виконання зобовязань по кредитному договору відсутні, тобто відповідач, в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобовзання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобовязання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. Відповідно до передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України). Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України, публічному акціонерному товариству «ВТБ БАНК», на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved