Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (позивач за первісним позовом) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 876 863,03 грн., з яких 773 212,91 грн. тіло кредиту, 103 650,13 грн. відсотки, із покладанням на останнього судових витрат. В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» зазначив, що 07.06.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2001/0607/71-023, згідно з умовами якого, Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 41 000,00 дол. США на строк з 07.06.2007 року по 06.06.2032 року включно під 9,5% річних та на умовах, передбачених у Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі. Зазначає, що АКБ «ТАС-Комерцбанк» свої зобов`язання виконав повністю. У подальшому були укладені додаткові угоди з [PERSON] , які змінювали умови Кредитного договору. Зазначений Кредитний договір забезпечений порукою. Згідно з укладеним Договором поруки № 2001/0607/71-023-Р-1 від 07.06.2017 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] (поручитель) та [PERSON] , згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором. ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором по вказаним зобов`язанням, так як 25.05.2012 року купив право вимоги у ПАТ «Сведбанк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги, а тому має право вимагати повернення кредиту. Зазначає, що у Позичальника виникла заборгованість, яка добровільно не погашається, а тому підлягає стягненню в судовому порядку з Поручителя. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав , пред`явив зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] , в якому просить визнати припиненим Договір поруки № 2001/0607/71-023-З-1 від 07.06.2007 року , укладений між ним, АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] . В обґрунтування зустрічних вимог [PERSON] зазначив, що йому стало відомо із пред`явленого первісного позову, що обсяг його відповідальності, як Поручителя, збільшився після укладених Додаткових угод між Кредитором та [PERSON] . Перше збільшення обсягу його відповідальності стало 07.06.2007 року , коли укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору. У подальшому Кредитор та [PERSON] укладали додаткові угоди, які збільшували обсяг відповідальності Поручителя без його відома, що є підставою згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України для припинення Договору поруки. В зустрічному позові також посилався на те, що строк повернення кредиту наступив достроково внаслідок порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань, так як згідно матеріалів справи вбачається системне неповернення кредиту, що є підставою для застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання Кредитор не пред`явив позов до Поручителя. Також посилається на відсутність у ПАТ «Дельта Банк» доказів на підтвердження набуття прав Кредитора за Кредитним договором, відсутності у нього оригіналів документів, щодо кредитних правовідносин, доказів видачі кредиту, доказів розрахунків між сторонами, неналежність доказів як таких. Подав клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог позивача за первісним позовом із посиланням на те, що кредитний договір вважається укладеним із моменту передання грошових коштів, а строк повернення визначений черговими платежами, у разі несплати якого настає прострочення боржника та щодо кожного платежу необхідно обчислювати початок перебігу строку позовної давності. Зазначав, що виписки Банк надав лише з 2012 року, хоча правовідносини виникли в червні 2007 року. За таких підстав [PERSON] вважав, що первісний позов не підлягає задоволенню, так як порука припинилась ще 07.06.2007 року . В ході розгляду справи уповноважений представник ПАТ «Дельта Банк» подав клопотання про застосування строків позовної давності щодо зустрічного позову з тих підстав, що [PERSON] пропустив строки позовної давності на звернення до суду з такими вимогами, так як підстави для пред`явлення позову виникли з 07.06.2007 року , тобто з дати укладання Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору. Проти зустрічного позову ПАТ «Дельта Банк» заперечував, посилаючись на п. 10 Договору поруки, де зазначено, що строком припинення поруки є повне виконання Позичальником або Поручителем своїх зобов`язань, передбачених Основним зобов`язанням. Укладання додаткових угод і змін умов Кредитного договору у майбутньому не є підставою для припинення Договору поруки, так як додаткове погодження Поручителя не вимагається. Уповноважений представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в позові. Проти зустрічного позову заперечував з підстав, що вказані в запереченнях. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату судового засідання завчасно, причини неявки суду не повідомив. Його інтереси представляли уповноважені представники [PERSON] та [PERSON] Представники [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову ПАТ «Дельта Банк» з тих підстав, що зустрічний позов є взаємопов`язаним з первісним позовом, а тому його задоволення повністю виключає задоволення первісного. Зустрічний позов підтримали з підстав, викладеному в ньому. Третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату судового засідання своєчасно , причини неявки суду не повідомив. За час розгляду справи не надав своєї письмової позиції з приводу пред`явлених позовів. Суд, вислухавши думку представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами в обгрунтування заявлених вимог та заперечень на позовні вимоги , дійшов наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судовим розглядом справи встановлено та не заперечується сторонами, що 07.06.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №2001/0607/71-023. Згідно з п. 1.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 41000,00 (сорок одна тисяча) доларів США (надалі - кредит), на строк з «07» червня 2007р. по «06» червня 2032р. включно на умовах, передбачених у цьому договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 9,5 (дев`ять цілих п`ять десятих) % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Одним із забезпечень виконання Кредитного договору було укладення 07.06.2007 Договору поруки №2001/0607/71-023-Р-1 між АКБ «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] та [PERSON] , де останній є Поручителем. Згідно з п. 1 Договору поруки Поручитель зобов`язується перед Банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 2001/0607/71-023 від «07» червня 2007 року, у сумі 41 000,00 (сорок одна тисяча) доларів США з «07» червня 2007р. по «06» червня 2032р. з процентною ставкою 9,5 (дев`ять цілих п`ять десятих) % річних за весь строк фактичного користування кредитом (далі - кредит). Згідно з п. 2Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання Позичальником умов Основного зобов`язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно з п. 3 Договору поруки відповідальність Поручителя за цим договором обмежується сумою кредиту, визначеною згідно з Основним зобов`язанням, нарахованими процентами, пенями, комісіями та іншими платежами, передбаченими Основним зобов`язанням. Відповідно до п. 11 Договору поруки Сторони не мають права в односторонньому порядку відмовитися від прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором або змінити його умови. Сторони домовились, що будь-які зміни до Основного зобов`язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя за цим Договором, погоджується між Позичальником та Банком самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни. Правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» є Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», яке подалі стало Публічним акціонерним товариством «Сведбанк». У період з 07.06.2007 року по 07.07.2010 року включно між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк» були укладені правочини, зміст яких направлений на змін умов Кредитного договору. Були укладені: Додаткова угода № 1 від 07.06.2007 року ; Договір про внесення змін та доповнень № 2 від 26.01.2009 року ; Договір про внесення змін та доповнень № 3 від 23.04.2009 року Договір про внесення змін та доповнень № 4 від 03.06.2009 року ; Договір про внесення змін та доповнень № 5 від 24.07.2009 року ; Договір про внесення змін та доповнень № 6 від 21.09.2009 року ; Договір про внесення змін та доповнень № 6/1 від 07.07.2010 року . На всіх зазначених документах відсутній підпис [PERSON] , як поручителя, що свідчить про відсутність погодження зміни умов Кредитного договору Поручителем. В тексті документів відсутні посилання на [PERSON] , погодження з ним зміни умов зобов`язання. Доказів, що вказані додаткова угода, договори про внесення змін та доповнень після укладання направлялись [PERSON] матеріали справи не містять. На вимогу суду, адресовану ПАТ «Дельта Банк», надати документи, що свідчили б про повідомлення [PERSON] про укладання таких правочинів після їх укладання, доказів не було надано. [PERSON] посилався на неотримання таких документів від Кредитора та про їх існування дізнався лише після ознайомлення з позовом та додатками до нього, що відбулось у січні 2016 року. Таким чином судом встановлено, що про існування вищевказаних правочинів [PERSON] дізнався лише у січні 2016 року. ПАТ «Дельта Банк» надав до суду нотаріально посвідчену Виписку з Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» (Продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (Покупець), зі змісту якого та з витягу з Акту приймання-передачі прав вимоги вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» набув прав нового кредитора по Кредитному договору № 2001/0607/71-023-Р-1 від 07.06.2007 року , а тому він є належним позивачем. Вирішуючи спір про стягнення грошових коштів суд зазначає, що згідно п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту та внесення коштів на користь [PERSON] в оплату за Договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4 цього договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ПАТ «Дельта Банк» не надав до суду оригіналів документів, на які посилався у позові для огляду в судовому засіданні, а також не надав заяву Позичальника на підтвердження доказів видачі йому кредиту, отже доказів видачу кредиту та реального його одержання [PERSON] суду не надано. Наявні в матеріалах справи виписки з банку починаються з 11.06.2012 року , тобто фактично з часу набуття прав нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» після укладеного Договору купівлі-прав вимоги від 25.05.2012 року та не мають жодного значення до факту отримання Позичальником грошових коштів як кредит. Суд зазначає, що новому кредиторові повинні бути передані всі документи, що підтверджують права на таке зобов`язання. Надані ПАТ «Дельта Банк» виписки не завірені на кожному аркуші, а виписка по особовим рахункам з 29.05.2012 року по 28.07.2015 року не засвідчена взагалі ні підписом, ні печаткою, тому не приймається як доказ. Матеріали справи містять Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.12.2015 року по справі № 635/7678/15-ц, яким в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2001/0607/71-023-Р-1 від 07.06.2007 у сумі 876863,03 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07.06.2007 р. № 3589, а саме квартиру [ADDRESS] шляхом визнання права власності на вказану квартиру за ПАТ «Дельта Банк». У вказаному спорі не приймав участі [PERSON] , не надавав своїх заперечень, з тексту рішення не вбачається, що судом досліджувались документи видачі та отримання Позичальником готівки як кредиту, а також спір не стосувався стягнення грошових коштів, тому таке рішення суду не є підставою звільнення від доказування. Первісний позов не підлягає задоволенню щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів, так як останній більше не є поручителем з підстав припинення Договору поруки після внесення змін до Кредитного договору, що збільшують обсяг його відповідальності на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] поручався перед АКБ «ТАС-Комерцбанк» виключно за виконання зобов`язань [PERSON] щодо повернення коштів, що будуть надані Банком [PERSON] та виключно у тій редакції умов Кредитного договору в частині обсягу відповідальності, що викладені в самому тексті Кредитного договору в редакції від 07.06.2007. Сторонами трьохстороннього Договору поруки від 07.06.2007 року в п. 11 встановлено наступне: Сторони домовились, що будь-які зміни до Основного зобов`язання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності Поручителя за цим Договором, погоджується між Позичальником та Банком самостійно без повідомлення Поручителя про такі зміни. Тобто зміна умов Кредитного договору в частині збільшення обсягу відповідальності Поручителя погоджується трьома сторонами - Кредитором (АКБ «ТАС-Комерцбанк»), Позичальником ( [PERSON] ) та Поручителем ( [PERSON] ). Зміна умов Кредитного договору, за яких відбувається збільшення обсягу відповідальності Поручителя без його згоди прямо заборонена п. 11 Договору поруки, отже при укладанні правочинів, направлених на зміну обсягу відповідальності Поручителя на збільшення обсягу його відповідальності, необхідно застосовувати положення ч. 1 ст. 559 ЦК України. Пунктом 1 Додаткової угоди № 1 від 07.06.2007 року до Кредитного договору встановлено наступне: доповнити п.1.3. Договору п.п. 1.3.1. наступного змісту: «У випадку припинення трудових відносин Позичальника з Банком (за будь-якими обставинами, що передбачені Кодексом Законів про працю України) Сторони досягли згоди вважати настання таких обставин істотною зміною обставин, якими Сторони керувались при визначення розміру процентної ставки при укладанні цього договору. У цьому випадку Сторони досягли взаємної згоди без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити відсоткову ставку на рівні 13 % (тринадцять) процентів річних з дня наступного за днем звільнення». Таким чином, обсяг відповідальності Поручителя збільшується, так як при настанні умов, які не залежать від волі Поручителя, за що він не поручався, обсяг його відповідальності збільшується у зв`язку із підвищенням процентної ставки за кредитом на 3,5% річних, отже обсяг відповідальності Поручителя збільшений укладеною Додатковою угодою № 1 від 07.06.2007 року . Така позиція висловлена в п. 1 Листа ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012 № 10-1393/0/4-12 та враховані позиції, викладені в Постановах ВССУ від 21.05.2012 по справам № 6-69цс11, № 6-18св11, № 20цс11, № 88цс11. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом при вирішення даного спору враховані положення п. 22 ПП ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», п. 1 Листа ВССУ № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Постанови ВССУ від 21.05.2012 у справах № 6-69цс11, № 6-18св11, № 20цс11, № 88цс11, Постанови ВСУ від 17.02.2016 у справі № 6-3176цс15, Постанови ВСУ від 17.09.2014 у справі № 6-53цс15. За таких підстав, суд доходить висновку про припинення Договору поруки з моменту укладання Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору від 07.06.2007 на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Посилання ПАТ «Дельта Банк» на підставу зміни умов Кредитного договору згідно п. 6.1.2. вказаного правочину суд не вбачає за правильними, так як вказаний пункт в редакції від 07.06.2007 року не надає право Кредитору та Позичальнику збільшувати обсяг відповідальності Поручителя без його згоди. П. 6.1.2. Кредитного договору передбачив можливість зміни умов договору щодо розміру процентної ставки або строку виконання Позичальником зобов`язань за цим договором у випадку настання зміни економічних умов та вартості ресурсів на ринку позикового капіталу або не подання Позичальником до Банку у строки і у порядку, визначені п.п. 5.1.8., 5.1.12. цього Договору документів, що підтверджують укладання у встановлений строк відповідного договору страхування. Такий пункт жодним чином не стосується заявлених [PERSON] підстав припинення Договору поруки згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України. Суд також зазначає, що Договір про внесення змін та доповнень № 4 від 03.06.2009 року , Договір про внесення змін та доповнень № 5 від 24.07.2009 року , Договір про внесення змін та доповнень № 6 від 21.09.2009 року , Договір про внесення змін та доповнень № 6/1 від 07.07.2010 року , що укладені без згоди Поручителя, також збільшили обсяги його відповідальності, так як внесені зміни до Кредитного договору змінювали розмір відсоткової ставки, встановлювали умови щодо збільшення процентної ставки за умов невиконання Позичальником своїх зобов`язань, змінювали порядок нарахування процентів, розширили зміст Кредитного договору за умов дострокового повернення кредиту, розширені права Банку на нарахування плати за надані послуги, пов`язані з оформленням і видачею кредиту відповідно тарифів, змінені штрафні санкції, що прямо вбачається з аналізу таких правочинів. Зокрема, Договором про внесення змін та доповнень № 4 від 03.06.2009 внесені зміни в пп. 1.3., 8.4., 8.4.1., 8.7., 3.1.1., 3.1.5., 3.1.9., 3.1.10, 7.1., 3.2., 6.1., 6.3., 6.4., 8.1., 8.2., 8.4., 8.4.1., 8.7., доповнений розділ «Дострокове повернення кредиту». Такі зміни свідчать про наявність правових підстав для припинення Договору поруки, так як безумовно збільшують обсяг відповідальності Поручителя та розширили зміст Кредитного договору за умов дострокового повернення кредиту, що згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки. У зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про припинення Договору поруки саме з 07.06.2007 року - після набрання чинності Додаткової угоди № 1 від 07.06.2007 року , надавати правовий аналіз всім іншим правочинам, якими вносились зміни до Кредитного договору немає потреби, оскільки з 07.06.2007 року у [PERSON] припинились взаємні права та обов`язки щодо Договору поруки. Усуваючи розбіжності щодо дати укладання та черговості Кредитного договору, Договору поруки та Додаткової угоди № 1 до Кредитного договору (всі вони датовані 07.06.2007 року ), суд зазначає, що в Договорі поруки відсутнє посилання на Додаткову угоду № 1 від 07.06.2007 року , а в п. 15 Договору поруки вказано ознайомлення Поручителя виключно з умовами Кредитного договору. Додаткова угода № 1 до Кредитного договору в будь-якому разі укладена пізніш, ніж Кредитний договір. Отже, станом на час укладання Договору поруки, Поручитель поручався за виконання Позичальником умов Кредитного договору без змін, які вносились Додатковою угодою № 1, яка була укладена після укладання Договору поруки. Крім того, п. 11 Договору поруки передбачалось погодження умов, що збільшують обсяг відповідальності Поручителя, а в тексті Додаткової угоди № 1 немає погодження Поручителем таких змін та його підпису. У зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про припинення Договору поруки, відповідно [PERSON] не несе відповідальності за невиконання [PERSON] будь-яких зобов`язань, пов`язаних з Кредитним договором, а відтак первісний позов не підлягає задоволенню повністю. [PERSON] у зустрічному позові про припинення Договору поруки, просить його позовні вимоги задовольнити з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як строк повернення кредиту наступив достроково внаслідок порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань. З цього приводу суд зазначає наступне. Судом встановлено , що Договір поруки вважається припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України з 07.06.2007 року , а отже Договір поруки не може у подальшому припинитись з інших підстав, зокрема, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як це суперечить правовій природі припинення зобов`язання. Розглядаючи клопотання ПАТ «Дельта Банк» про застосування строків позовної давності по пред`явленому зустрічному позову суд зазначає наступне. Згідно зі ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначалось вище, судом встановлено, що [PERSON] дізнався про існування Додаткової угоди № 1 від 07.06.2007 року у січні 2016 року, коли ознайомився з первісним позовом, додатками до нього, матеріалами дійсної справи. Підпису [PERSON] на правочинах, якими вносились зміни до Кредитного договору, матеріали справи не містять, так само, як і немає доказів повідомлення Поручителя про такі угоди. Тому перебіг позовної давності для [PERSON] починається з дня, коли він довідався про існування таких правочинів, тобто з січня 2016 року. За таких підстав суд відмовляє ПАТ «Дельта Банк» в застосуванні строків позовної давності. Клопотання [PERSON] про застосування строків позовної давності суд не розглядає, так як суд не знайшов підстав для задоволення первісного позову та відмовляє в його задоволені у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог. Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, стягуючи у рівних пропорціях по 275,60 грн. з ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] на користь [PERSON] .. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved