Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» в особі представника - Супруна Вячеслава Васильовича (далі-Позивач) звернулося до Миронівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № R53100252429В від 08.05.2012 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 50 000,00 гривень, з розрахунку 32 % річних за користування строком з кінцевим терміном поверненням 08.05.2015 року. У свою чергу відповідач зобов'язується сплачувати платежі за кредитом, проценти за користування кредитом, та інші передбачені договором платежі. Банком було виконано умови договору в повному обсязі, а саме надано відповідачу грошові кошти у сумі 50 000,00 гривень шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідач не виконує взяті на себе за договором зобов'язання, в результаті чого станом на 15.10.2014 року перед позивачем утворилась заборгованість сумою 140 017,75 грн., яка складається із суми боргу за кредитом з урахуванням інфляції та 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 50 747,41 грн.; суми боргу за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів та комісії - 27 159,58 грн.; суми пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та тіла кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 62 110,76 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 140 017,75 грн. та судовий збір у сумі 1400,18 грн. У судовому засіданні представник позивача Белінський В.А. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що вказаний кредит ним було отримано за сприяння третіх осіб, які надали йому завідомо підроблену довідку про доходи. Вказана довідка разом із заявою по видачу кредиту та анкетою-заявою на видачу кредиту були тими документами, на підставі яких відповідач отримав кредит. Крім того, відповідач пояснив, що отримавши кошти на свою картку, він того ж дня зняв усю суму кредиту з карткового рахунку та залишив у себе лише 5000 грн., а інші кошти передав невідомій йому особі, яка пояснила, що це плата за послуги з одержання кредиту. У своїх поясненнях відповідач підтвердив, що підписи на договорі кредиту та графіку погашення кредиту дійсно його, кошти у сумі 50 000 грн. було йому дійсно надано, за весь час з моменту одержання кредиту він жодного разу не здійснював погашення тіла кредиту чи виплат процентів за користування коштами. У своїх поясненнях відповідач зазначив, що був упевнений в тому, що повертати кредит йому не буде потреби, бо так запевнила особа, яка допомагала отримати цей кредит. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № R53100252429В від 08.05.2012 року, відповідно до умов якого, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 50 000,00 гривень з розрахунку 32% річних за користування з кінцевим терміном поверненням 08.05.2015 року (а.с. 10-13). Згідно із п.п. 3.3, 3.4. та 3.5 Кредитного договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно відповідно до Графіку повернення кредиту рівними частинами /ануїтетними платежами/ 18 числа кожного місяця. Відповідно до п. 4.10 Кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів, у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. При укладенні договору сторони дійшли згоди, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та стягнення інших платежів у разі затримки позичальником сплати щомісячних платежів щонайменше на один календарний місяць, що було зазначено в п. 5.2.1 Кредитного договору. Позивачем було виконано умови договору, а саме надано відповідачу кредитні кошти у сумі 50 000,00 гривень шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів: платіжної картки №26258001006920 (а.с. 15) за заявою відповідача кошти було перераховано на платіжну картку № 4438740700448785(а.с.52). Відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 15.10.2014 року перед позивачем утворилась заборгованість сумою 140 017,75 грн., яка складається із: · суми боргу за кредитом з урахуванням інфляції та 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 50 747,41 гривень; · сума боргу за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів та комісії - 27 159,58грн.; · сума пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 62 110,76 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З проведеного позивачем та наданого до суду розрахунку вбачається, що на заборговану суму кредиту нараховано 330,69 грн. інфляційних витрат та 416,72 грн. 3% річних. На суму прострочених процентів нараховано 440,47 грн. інфляційних витрат та 603,96 грн. 3% річних. Всього сума заборгованості відповідача перед позивачем з врахуванням інфляційних витрат та річних становить 140 017,75 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 20), проте на дану вимогу позивач не відреагував. На момент розгляду справи в суді відповідачем не погашено суму заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно із ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання - неналежне виконання. Судом встановлено, що умови Кредитного договору відповідачем не виконуються, кредит та відсотки за користування коштами не вноситься. Згідно зі ч.1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором чи законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved