Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі-позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] (далі-відповідач). В позовній заяві позивач вказав, що [PERSON] отримав кредит в розмірі 800,00 грн. на підставі договору № б/н від 28.07.2011 у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачеві кредит у розмірі згідно з договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто не виконав договірні зобов'язання. Відповідач станом на 31.03.2018 має заборгованість на суму - 12164,21 грн., яка складається з наступного: 785, 96 грн. - заборгованість за кредитом, 7354,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2968,22 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 555,44 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством порядку, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, крім того, просив застосувати позовну давність строком в один рік щодо вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією. Під час судового засідання досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, а саме: розрахунок заборгованості за договором б/н від 28.07.2011, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на 31.03.2018; копія заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку, копія довідки про умови кредитування, в яких відображений підпис відповідача; копія витягу з умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256. Дослідивши докази, що містяться у справі суд приходить до наступного висновку. Відповідач дійсно отримав кредит в розмірі 800,00 грн. на підставі договору № б/н від 28.07.2011 у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті ПАТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачеві кредит у розмірі згідно з договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто не виконав договірні зобов'язання. Відповідач станом на 31.03.2018 має заборгованість на суму - 12164,21 грн., яка складається з наступного: 785, 96 грн. - заборгованість за кредитом, 7354,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2968,22 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 555,44 грн. - штраф (процентна складова). Вищезазначені обставини підтверджуються дослідженими у справі письмовим доказами. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 2 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно частиною 3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Проте штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У даному випадку саме пеня (зазначено Позивачем у позовній заяві як заборгованість за пенею та комісією), як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за змістом кредитного договору пеня (комісія) визначається як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-1374цс17, № 6- 2003цс15. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 500,00 грн. та в сумі 555,44 грн., задоволенню не підлягають. Крім того, відповідач надав суду заяву про застосування позовної давності строком 1 рік до позовних вимог позивача в частині стягнення за пенею та комісією, згідно з ст. 258 ЦК України. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 цього кодексу встановлено, що для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Позовна давність відповідно до статті 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2968,22 грн. необхідно застосувати позовну давність строком в один рік. Так, позовна заява подана до суду 23.04.2018. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н від 28.07.2011 з 02.08.2011 до 31.03.2018, позивачем нараховано відповідачу заборгованість за пенею та комісією в сумі 2968,22 . грн. При цьому, заборгованість за пенею та комісією з 02.08.2011 до 22.04.2017 складає 2418,22 грн. Отже 2968,22 грн. - 2418,22 грн=550 грн. Тому сума заборгованості за пенею та комісією складає, з урахуванням річного строку позовної давності, - 550,00 грн. В свою чергу згідно умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати погашення кредиту. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує в повній мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту та процентів за ним є право кредитора вимагати повернення всієї суми кредиту та процентів за кредитом. Доказів належного виконання зобов'язань відповідачем суду не надано. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви Позивача в частині стягнення з відповідача наступної заборгованості: 785, 96 грн. - заборгованість за кредитом, 7354,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 550, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а всього на загальну суму - 8690,55 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1258,84 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial