Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором 240090-CRED від 22 липня 2008 року в сумі 26614 грн. 11 коп. та сплачені судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] згідно договору 240090-CRED, укладеного між сторонами 22.07.2008 року, отримав кредит у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 22.07.2010 року. Відповідачем порушено умови договору щодо повернення суми кредиту. В звязку з порушенням [PERSON] умов договору станом на 14.04.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 26614 грн. 11 коп., яка складається з: 7640 грн. 85 коп. заборгованості за кредитом, 17467 грн. 83 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 250 грн. штрафу (фіксована частина), 1255 грн. 43 коп. - штрафу (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за договором 240090-CRED від 22 липня 2008 року було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON] Відповідно до умов договору поруки на адресу відповідачів направлялась вимога із зазначенням невиконаних зобовязань та кредитним договором, однак така вимога залишена без задоволення. В звязку з зазначеним позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором та сплачені судові витрати. Згідно заочного рішення Арбузинського районного суду від 11 вересня 2015 року позов задоволено та вирішено стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 26614 грн. 11 коп., а також стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 88 грн. 71 коп. з кожного. На підставі заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення, ухвалою Арбузинського районного суду від 20.07.2015 року заочне рішення скасовано та призначено до судового розгляду. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив суд в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що у відповідності до п. 24 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 березня 2012 року № 5 та у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так, на його думку, строк основного зобовязання за кредитним договором 240090-CRED від 22 липня 2008 року сплив у дату зазначену в п. 1.4 договору, а саме 22.07.2010 року. Зазначив, що протягом шести місяців, в період з 22.07.2010 року до 22.01.2011 року [PERSON] жодних вимог від банку не отримував, а отже вважає, що порука припинилася 22.01.2011 року у звязку із спливом шестимісячного строку від дня строку виконання зобовязання у повному обсязі. Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, 22 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір 240090-CRED, за умовами якого відповідачем отримано строковий кредит на споживчі цілі, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок у розмірі 10000 грн., зі строком повного погашення кредиту 22.07.2010 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік. (а.с. 7-8, 14). В забезпечення кредитного договору 240090-CRED між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 22 липня 2008 року було укладено договір порук згідно з умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 5). 22 липня 2008 року аналогічний договір порукив забезпечення кредитного договору 240090-CRED також було укладено з [PERSON] (а.с. 6). У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором 240090-CRED від 22 липня 2008 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 14 квітня 2013 року становить 26614 грн. 11 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7640 грн. 85 коп., заборгованості за процентам в сумі 17467 грн. 83 коп., та заборгованості по судовим штрафам в сумі 1505 грн. 44 коп. (а.с. 10). У відповідності до повідомлення ПАТ КБ «Приват «Банк» № 30.1.0.2/2-480 від 23.05.2013 року відповідачам по справі повідомлялось про виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором 240090-CRED від 22 липня 2008 року та необхідність її погашення у термін не пізніше пяти календарних днів з дня одержання цього повідомлення. (а.с. 11). Згідно копії реєстру № 1856 групових поштових відправлень рекомендованих листів, претензії до відповідачів ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено 23 травня 2013 року (а.с. 12-13). Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов'язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. У відповідності до договорів поруки від 22 липня 2008 року, укладених між позивачем та [PERSON] і [PERSON] кредитний договір між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] забезпечено порукою у повному обсязі обовязків боржника, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Порука є одним із засобів забезпечення виконання зобов'язання відповідно до ст. 546 ЦК України. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобовязання забезпеченого порукою встановлено ст. 554 ЦК України, так у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. В силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлюється моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 9 договорів поруки ці договори діють до повного виконання сторонами зобовязань по кредитному договору, що не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, а відтак в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Така правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року при розгляді цивільних справ № 6-53цс 14 та № 6-6цс 14. У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 22 липня 2010 року, а тому у позивача виникло право предявити вимогу до поручителів [PERSON] та [PERSON] про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 22 липня 2010 року, протягом наступних шести місяців. Між тим, позивачем на адресу поручителів направлялось повідомлення про виникнення заборгованості за кредитним договором та вигою про її погашення лише 23.05.2013 року, а до суду позивач звернувся з такою вимогою 16 липня 2013 року, тобто коли всі вимоги по поруці мають бути припинені. З огляду на це, позовні вимоги до поручителів [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів поруки від 22 липня 2008 року не підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з [PERSON] суми заборгованості за договором кредиту в розмірі 26614 грн. 11 коп. Згідно заочного рішення Арбузинського районного суду від 11 вересня 2015 року вирішено стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 88 грн. 71 коп. з кожного з відповідачів. У відповідності до постанови державного виконавця ВДВС Арбузинського РУЮ від 16.06.2014 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват «Банк» судового збору у розмір 88 грн. 71 коп. закінчено в звязку з повним та фактичним виконанням рішенням суду (а.с. 57). Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Арбузинського РУЮ від 18.06.2014 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват «Банк» судового збору у розмір 88 грн. 71 коп. закінчено в звязку з повним та фактичним виконанням рішенням суду (а.с. 60). Отже з урахуванням раніше сплаченого судового збору на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 88 грн. 71 коп.

Outcome: partial