Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23142,49 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 18.07.2013 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 31.03.2015 року виникла заборгованість в розмірі 23142,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 9862,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10402,02 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1300,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1078,21 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Крім того, заявою від 01.07.2015 року представник позивача позовні вимоги в частині стягнення 1300,00 грн. заборгованості по комісії та пені просив залишити без розгляду, та просив вказану заяву вважати заявою про зменшення позовних вимог. Заява позивача про зменшення позовних вимог судом приймається до розгляду, оскільки не суперечить вимогам ст. 27, 31 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання 14.07.2015р. відповідач не з'явився повторно, конверт з повісткою про виклик повернувся до суду з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється судом як належне повідомлення особи про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 18.07.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н у формі договору приєднання, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі змісту Анкети-Заяви позичальника від 18.07.2013 року вбачається, що [PERSON] ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку; він згоден, що ця Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір вважається укладеним. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.07.2013 року, позивачем 01.09.2014 року збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% до 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. На виконання вимог договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, а з 01.09.2014 року відсоткову ставку збільшено до 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В період з 27.07.2013р. по 07.02.2014р. відповідач використовував кредитні кошти, при цьому здійснюючи часткове погашення заборгованості. Однак, починаючи з 07.02.2014р. відповідач свої зобов'язання в частині погашення заборгованості за кредитним договором не виконує. Отже, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18.07.2013 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 31.03.2015 року становить 23142,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 9862,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10402,02 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1300,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1078,21 грн., Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, з урахуванням їх зменшення, є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в межах заявлених вимог в розмірі 21342,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 9862,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 10402,02 грн., штраф (процентна складова) - 1078,21 грн. Позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу згідно з п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердому вибірковому розмірі та відповідно стягненню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на те, що позов з врахуванням зменшення позовних вимог задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 224,65 грн. витрат, повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного

Outcome: partial