Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13 січня 2014 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №9094, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 20000,00 грн., які [PERSON] зобовязався повернути впродовж 36 місяців та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 27% річних. Зобовязання [PERSON] за кредитним договором № 9094 забезпечені договором поруки № 8666 від 13 січня 2014 року та Договором поруки № 8667 від 13 січня 2014 року, згідно яких поручителями є [PERSON] та [PERSON] Пункт 2.1 зазначених договорів визначає, що поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобовязується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобовязання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього. Банком всі зобов'язання та кредитним договором були виконані належним чином, але з боку [PERSON] наявні численні порушення кредитного договору, зокрема п.п. 2.3.1, 4.3.1, 4.3.3, 4.3,7, якими передбачено наступне: за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти); Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та нарахованих процентів щомісячно. Крім того своїми діями Позичальник порушує вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що «зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства». З 01серпня 2014 року [PERSON] перестав виконувати зобов'язання за договором. Заборгованість за кредитом станом на 27 вересня 2016 року становить 27679,56 грн., з яких: -17222.20 грн. - заборгованості за тілом кредиту, -10457,36 грн. - відсотки за користування кредитом. Разом з тим стаття 625 ЦК України стверджує: «боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Таким чином, з дня виникнення заборгованості до поточної дати, розмір збитків позивача від інфляції заборгованості за основним боргом складає 3326,12 грн., а за простроченими процентами - 2283,16 грн. Відповідно до розрахунку за вказаний час 3% річних за основним боргом складає 517,38 грн., за простроченими процентами - 353,73 грн. Згідно п. 4.2.2. кредитного договору у разі порушення Позичальником умов договору банк має право достроково стягнути суму кредиту, а також суму нарахованих відсотків і інших платежів, що підлягають сплаті. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON], який є солідарним боржником [PERSON], з [PERSON], який також є солідарним боржником [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 9094 від 13 січня 2014 року в сумі 34159,95 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі Довіреності, серія НАІ № 952137 від 14 червня 2016 року (а.с.7), не зявилася. На адресу суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.6). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ\~Укрпошта) (а.с. 39). У відповідності до ч.5\~ст. 74 ЦПК України\~« У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям\~за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців\~за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку». Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі повідомлені у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1\~ст. 224 ЦПК України\~вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої\~статті 224 ЦПК України\~вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 9094 (а.с. 13-16). Відповідно до умов Договору, [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі у сумі 20000,00 грн. з процентною ставкою у розмірі 27% річних та датою остаточного повернення кредиту 12 січня 2017 року. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу, кредит у сумі 20000,00 грн. шляхом перерахування на транзитний рахунок банку для зарахування на рахунок, відкритий на імя [PERSON] [PERSON] зобовязався здійснювати повернення кредиту рівними частками в розмірі 555,56 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом щомісячно до останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, починаючи з 01 лютого 2014 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором (п.3.3.3). У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав. 13 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] уклали Договір Поруки № 8666, відповідно до умов якого, [PERSON], як поручитель, взяв на себе прямі обовязки відповідати перед кредитором по зобовязанню [PERSON] по кредитному договору № 9094. Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, [PERSON] та [PERSON] несуть перед Банком солідарну відповідальність за поручення зобовязань за кредитним договором №9094 від 13 січня 2014 року (а.с. 20-24). 13 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] уклали Договір Поруки № 8667, відповідно до умов якого, [PERSON], як поручитель, взяв на себе прямі обовязки відповідати перед кредитором по зобовязанню [PERSON] по кредитному договору № 9094. Відповідно до умов п. 2.1. Договору поруки, [PERSON] та [PERSON] несуть перед Банком солідарну відповідальність за поручення зобовязань за кредитним договором №9094 від 13 січня 2014 року (а.с. 25-30). Однак, [PERSON] не в повному обсязі виконує зобовязання по кредитному договору. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 27 вересня 2016 року має заборгованість за кредитом у розмірі 27679,56 грн., з яких: -17222.20 грн. - заборгованості за тілом кредиту, -10457,36 грн. - відсотки за користування кредитом. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» Відповідно до п. п. 9.1, 9.2 кредитного договору, завдані банку збитки позичальник зобовязується відшкодувати в повному обсязі понад неустойку, пеню та штраф і несе відповідальність за їх відшкодування всім належним майном. За порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми боргу та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення. Таким чином, з дня виникнення заборгованості до поточної дати, розмір збитків позивача від інфляції заборгованості складає 5609,28 грн., яка складається з: - 3326,12 грн. - за основним боргом, - 2283,16 грн. за простроченими процентами. Відповідно до розрахунку з дня виникнення заборгованості до поточної дати, розмір 3 річних за невиконання зобовязання складає 871,11 грн. яка складається з: - 517,38 грн. - за основним боргом, - 353,17 грн. - за простроченими процентами. А всього заборгованість по кредитному договору № 90947 від 13 січня 2014 року складає 34159,95 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Оскільки відповідач [PERSON], як позичальник, не виконав умови встановлені Кредитним договором, не повернув позивачеві - кредитору, борг за кредитом, не сплатив проценти за користування кредитом, а відповідачі [PERSON] та [PERSON], як поручителі не забезпечили виконання зобовязань, суд, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн. (а.с.2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1378,00 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі по 459 грн. 33 коп. з кожного відповідача (1378,00 грн. /3 відповідача по справі ). На підставі викладеного та

Outcome: approved