Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду про стягнення з [PERSON] до [PERSON] солідарно заборгованість у розмірі 3567, 38 доларів США. В обґрунтування свої позовних вимог, позивач зазначає що 25.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 3 000 доларів США строком до 23.06.2009 року зі сплатою 24 % річних за користування кредитними коштами. Погашення заборгованості необхідно було здійснювати щомісячно. У разі порушення зобовязання за кредитним договором, відповідачем [PERSON] сплачуються відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання виконав, а саме видав [PERSON] кредит в розмірі 3\~000 доларів США, а останній в свою чергу, свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором. У звязку із зазначеними порушеннями, станом на 06.12.2015 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 5064, 06 доларів США, яка складається з : 1) 1240, 32 доларів США заборгованість за кредитом; 2) 3823, 73 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 10, 83 доларів США штраф (фіксована частина); 4) 169, 36 доларів США штраф. Від цієї суми віднімається сума заборгованості в розмірі 1676, 86 доларів США, яка була стягнута рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01.06.2010 року. Тому заборгованість, яка підлягає стягненню становить 3567, 38 доларів США. В забезпечення виконання зобовязання [PERSON] було укладено договори поруки з [PERSON] Відповідно до умов кредитного договору та договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитного договору, однак вимога була залишена без задоволення. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, однак про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме - шляхом розміщення повідомлення в газеті «Урядовий курєр». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши\~\~матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 25.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання кредиту в сумі 3 000 доларів США строком до 23.06.2009 року зі сплатою 24 % річних за користування кредитними коштами. Погашення заборгованості повинна була здійснюватися щомісячно, у разі порушення зобовязання за кредитним договором, відповідачем [PERSON] сплачуються відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При укладенні Кредитного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в [PERSON]. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов'язувалась повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, а у разі порушення ним своїх договірних зобов'язань - додаткові проценти та штраф. [PERSON] власним підписом погодився з умовами та правилами кредитного договору. 25.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки, відповідно до якого останній зобовязався відповідати перед [PERSON] за виконання зобовязань, взятих на себе [PERSON] за кредитним договором, за невиконання або неналежне виконання зобовязань останнім. Однак, в порушення умов Кредитного договору, [PERSON] своїх договірних зобов'язань не виконував, у зв'язку з чим, станом на 06.12.2015 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 3567, 38 доларів США. Незважаючи на попередження про виникнення простроченої заборгованості по кредиту та необхідності її погашення відповідачі суму заборгованості не погасили. Правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не оспорювалась, будь-яких клопотань на його спростування відповідачами не заявлено. Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією розрахунку заборгованості, копією кредитного договору копією договору поруки, копією вимог та повідомлень, копіями паспортів та податкових номерів відповідачів, копією витягу статуту ПАТ КБ «Приватбанк», копією банківської ліцензії, копією дозволу. Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судові рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Тобто стягнення заборгованості проводиться за курсом НБУ 100 доларів США 2508,86 грн. станом на 18.08.2016 р., тобто заборгованість в розмірі 3567,38 доларів США складає 89\~513, 09 грн. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або\~\~інша\~\~фінансова\~\~установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, тобто порука є способом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до положень статей 553-554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання\~\~за\~\~Кредитним договором\~\~виконав, надавши відповідачу кредит, проти чого останній не заперечує, а відповідачі, в свою чергу, не виконують умов Кредитного договору та договору Поруки. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам - є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Згідно доданого до позовної заяви платіжного доручення, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн. Згідно з частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, з стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З наданих платіжних доручень вбачається, що позивачем сплачено 1378 грн. судового збору та 630,00 грн. витрати на розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідачів у судове засідання. Усього судові витрати склали 2008 грн.

Outcome: approved