Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність. В судове засідання відповідачка не зявилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.10.2008 року [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до укладеного договору №б/н від 16.03.2011 року [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 26 вересня 2013 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №350754 від від 27.09.2013 року. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 26.09.2013 року по 03.09.2014 рік. Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів позичальника [PERSON] та анкетами-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Московська 18/7. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 08.02.2014 року була направлена претензія кредитора до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори. 25.03.2014 року позивач отримав відповідь з Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». 27.11.2015 року позивачем було отримано відповідь Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцю померлого [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, мас подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК , спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленою статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, відповідач [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобовязання померлого позичальника [PERSON]. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідачка [PERSON] не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 15.06.2014 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких пзивач пред'явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 ч.2 ст.1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед Банком за кредитним договором №б/н від 16.03.2011 року становить 9085 грн. 71 коп., яка складається з: - 9085,71 грн. - заборгованість за кредитом. Станом на дату смерті заборгованість пичальника [PERSON] перед Банком за кредитним договором №б/н від 23.10.2008 року становить 2436 грн. 29 коп., яка складається з: - 2436,29 грн. - заборгованість за кредитом. Суд приходить до висновку, що вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved