Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 11 397,81 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає 26.04.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не сплатила своєчасно Банку кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображені у Розрахунку заборгованості за договором. [PERSON] зобов'язання за вказаних договором не виконала. У зв'язку із зазначеними порушеннями, станом на 31.03.2016 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 11 397,81 грн., яка складається з наступного: 1) 1820,65 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 6958,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 1600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 4) 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5) 518,94 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач на даний час ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором, заборгованість не погашає. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково - в сумі 3000 грн. Проти решти суми позовних вимог заперечувала, посилаючись на завищення її розміру в частині процентів та пені. Крім того, пояснила, що вважала свої зобов'язання перед банком виконаними, оскільки будь-яких повідомлень чи претензій від нього не отримувала. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на відсутність письмового договору між банком та [PERSON] про надання кредиту, що свідчить про відсутність будь-яких зобов'язань перед позивачем. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими визнаються умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, недотримання якої має наслідком його нікчемність (ст. 1055 ЦК України) Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та якщо він підписаний його сторонами (ст. 207 ЦК України). На підтвердження факту укладання договору позивачем надано копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, яка заповнена на ім'я відповідача та містить її підпис (а.с. 5) Суду також надано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг від 06.03.2010 р., які містять права та обов'язки сторін кредитного договору (а.с. 7-30) Судом встановлено, та відповідачем визнано в судовому засіданні, що 26.04.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач була ознайомлена з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, посилання представника відповідача на відсутність письмового договору про надання кредиту спростовується наявними у справі доказами. Невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами: копією розрахунку заборгованості, копією Анкети-Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, довідки про умови кредитування, копією витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, копією паспорта відповідача, копією витягу зі статуту ПАТ КБ «Приватбанк», копією банківської ліцензії, копією свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит, проти чого останній не заперечує, а відповідач, в свою чергу, не виконує умов Кредитного договору. В порушення умов Кредитного договору, відповідач своїх договірних зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2016 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 11 397,81 грн., яка складається з наступного: 1) 1820,65 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 6958,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 1600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 4) 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 5) 518,94 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач заперечувала проти розміру заборгованості, зазначеної у розрахунку позивача, але будь-яких доказів на його спростування суду не надала. Судом роз'яснено відповідачу право заявити клопотання про призначення судово-економічної експертизи розрахунків, але будь-яких клопотань не було заявлено. У своїх запереченнях проти позову відповідач посилалась на тривалу бездіяльність позивача щодо повідомлення про заборгованість. Разом з тим, відповідачем не заявлено про застосування позовної давності. Крім того, згідно п. 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку встановлено позовну давність у 50 років. Пеня та штраф згідно ст. 549 ЦК України є різновидами неустойки за порушення цивільного зобов'язання. Одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення зобов'язання. Як зазначено вище, розрахунок містить три окремих види неустойки: 1) 1600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 2) 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 3) 518,94 грн. - штраф (процентна складова). При цьому неможливо виділити частку пені та комісії з суми 1600 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували розмір збитків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 31.03.2016 року в розмірі 10 378 грн. 87 коп., що складається з: 1) 1820,65 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 6958,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 1600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; У задоволенні позовних вимог в частині стягнення 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 518,94 грн. - штрафу (процентна складова) - суд відмовляє. Документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно частині задоволених позовних вимог - у розмірі 1254 грн. 81 коп.

Outcome: partial