Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 003-15407-100811 від 10.08.2011 року. У позовній заяві, представник позивача свої вимоги обґрунтував тим, що 10.08.2011 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] [INFO], уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-15407-100811. Згідно з п.п. 2.1; 2.2, 2,5 Частини 1 вищевказаного кредитного договору банк відкриває [PERSON] картковий рахунок № 26256904952707 в національній валюті України - гривні. Згідно п. 2.3 частини 3 вказаного договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 30 000 гривень. Згідно п. 1 частини 3 кредитного договору - обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною кредитного договору. Згідно п. 2.1. частини 3 кредитного договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання кредитного договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. частини 3 кредитного договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. частини 3 кредитного договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. ПАТ «Дельта Банк» виконав перед позичальником свої зобов'язання надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 30 000 гривень 00 копійок, а відповідач - [PERSON] порушив умови кредитного договору і має перед позивачем прострочену заборгованість. Таким чином, станом на 12.09.2014 року за [PERSON], перед позивачем по справі утворилася заборгованість на загальну суму 9 588 гривень 32 копійки, яка складається з: тіла кредиту: 9 588 гривень 32 копійки; простроченого тіла кредиту 810 гривень 00 копійок; заборгованості за відсотками: 0 гривень 00 копійки; заборгованості за комісіями: 0 гривень 00 копійок; З огляду на вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь АТ «Дельта Банк» (р/р № 26256904952707, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) заборгованість по кредитному договору від 10.08.2011 року на загальну суму 9 588 гривень 32 копійки, та стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь АТ «Дельта Банк» (р/р № 6499100199, МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 34047020) судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що посвідчується поштовим повідомленням в матеріалах справи. В позовній заяві позивач просив суд розглядати справу у відсутність представника позивача Духота І.В.., наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. На виконання вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу надсилалися судові повістки за адресою його місця мешкання. Відповідно до відмітки у поштовому повідомленні, [PERSON] власноруч отримав судову повістку про виклик до суду. Таким чином, суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною, оскільки суд належним чином сповістив відповідача про явку до суду. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.08.2011 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та [PERSON] [INFO], уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 003-15407-00811. ПАТ «Дельта Банк» виконав перед позичальником свої зобов'язання надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 30 000 гривень 00 копійок, а відповідач - [PERSON] порушив умови кредитного договору і має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 9 588 гривень 32 копійки, що підтверджується розрахунком боргу у матеріалах справи. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1,2 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1056), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 193, 524, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved