Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Альфа Банк» (далі - позивач за первісним позовом) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач за первісним позовом), [PERSON] (далі - третя особа за первісним позовом), в якому просило стягнути з відповідача за первісним позовом 98 226 грн. 94 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 76 513 грн. 89 коп. - заборгованості по кредиту; 4 343 грн. 87 коп. - заборгованості по сплаті відсотків; 17 369 грн. 18 коп. - пеня. Також просили стягнути судові витрати у розмірі 3654 грн. 00 коп. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилався на те, що 06.06.2008 між ним, та третьою особою за первісним позовом, було укладено кредитний договір №490075577. Відповідно до укладеного договору позивач за первісним позовом надав третій особі за первісним позовом кредит у сумі 10 385, 11 доларів США строком до 06.06.2013 року з цільовим використанням кредиту на придбання транспортного засобу, згідно договору про внесення змін і доповнень №2, строк повернення кредиту становить 06.06.2018 рік. В зв'язку з порушенням третьою особою за первісним позовом термінів сплати місячних платежів за кредитним договором позивач за первісним позовом звернувся до суду з вищевказаним позовом. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні подала зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсним. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом Несенюк Д.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Подав письмові заперечення на зустрічну позовну заяву. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] просить відмовити в задоволенні первісного позову. Додали письмові, додаткові пояснення по суті справи. Третя особа за первісним позовом в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не пояснила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.06.2008 року між позивачем за первісним позовом та третьою особою було укладено кредитний договір №490075577. Відповідно до укладеного договору позивач за первісним позовом надав третій особі за первісним позовом кредит у сумі 10 385, 11 доларів США строком до 06.06.2013 року з цільовим використанням кредиту на придбання транспортного засобу та сплатою номінальної процентної ставки 15,5 % річних, а третя особа зобов'язується погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. В подальшому згідно договору №1 про внесення змін і доповнень до кредитного договору№490075577, було змінено порядок повернення кредиту та сплати процентів, а в договорі №2 про внесення змін і доповнень до кредитного договору№490075577, було змінено строк повернення кредиту, який з 06.06.2013 був продовжений до 06.06.2018. Позивач за первісним позовом свої зобов'язання за договором виконав, надавши третій особі за первісним позовом кредит у сумі 10 385,11 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку Позичальника. У порушення умов договору третя особа належним чином зобов'язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 06.05.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом (згідно розрахунку позивача) - 6 671,03 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 76 513 грн. 89 коп., за відсотками - 378,73 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 4 343 грн. 87 коп., розмір пені становить - 3 968,37 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 45 515 грн. 52 коп. В зв'язку з тим, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, розмір неустойки було зменшено до 17 369 грн. 18 коп. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника, яким є третя особа за первісним позовом, що випливають з основного договору, було укладено договір поруки № 490075577- П (далі - договір поруки), між позивачем за первісним позовом та відповідачам за первісним позовом. Відповідно до договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту. Проте дана вимога була залишена без уваги, як наслідок позивач був змушений подати позов про стягнення заборгованості. В обґрунтування зустрічної позовної заяви про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсним, позивач за зустрічним позовом посилається на те, що 06.06.2008 року між ПАТ «Альфа Банк» (далі - банк/відповідач за зустрічним позовом) та [PERSON] (далі - позичальник/третя особа) було укладено кредитний договір №490075577. 06.06.2008 року в забезпечення виконання вищезазначених кредитних зобов'язань [PERSON] (надалі - Позивач за зустрічним позовом) уклав разом з банком договір поруки №490075577-П, яким поручився за виконання [PERSON] обов'язків, які випливають з Кредитного договору № 490075577 від 06.06.2008 року. Вважають, що у підписаному Кредитному договорі Банком внесено умови, які прямо суперечать законодавству та порушують конституційні права громадян України. Акцентують увагу на тому, що положення Кредитного договору є несправедливим, та таким, що прямо порушуює вимоги п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та обмежують права споживачів, який через виконання банком зазначених незаконних положень несе безпідставні збитки.Адже пеня в розмірі 1% за день не відповідає положенням ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Проте з такою позицією суд не може погодитися, адже відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Загальне правило, закріплене ЦК, передбачає так званий штрафний характер неустойки. Тобто якщо договором або законом за порушення зобов'язання встановлена неустойка, вона підлягає стягненню в повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Пунктом 5 частини 3 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не встановлено розміру непропорційно великої суми компенсації. Сума нарахованої пені становить близько 12 % від загальної суми позову й була нарахована за останній рік перед подачею позову до суду. Крім того позивач за зустрічним позовом наголошує на тому, що згідно ЗУ «Про захист прав споживачів», окрім істотних умов договору в Кредитному договорі повинні були зазначатись інші умови, визначені законодавством. А, банк зазначивши в абзаці 4 пункту 8 розділу 1 Кредитного договору, що «підпис Позичальника .... є письмовим підтвердженням: надання Позичальнику іншої інформації надання якої вимагає чинне в Україні законодавство» на думку позивача за первісним позовом, це суттєво звузило гарантії споживача та його права на отримання належних послуг, а також порушило принцип рівності сторін, адже, Банк не надав Позичальнику виключного переліку «іншої інформації, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство», а просто застрахував себе від відповідальності у разі настання несприятливих для нього наслідків. Проте на думку суду позивач за зустрічним позовом не називає жодних умов, які мали б бути зазначені у Кредитному договорі, але не були зазначені. Крім того, не наведено належних доказів того, що банк використовував нечесну підприємницьку практику або якимось чином вводив в оману Боржника і Поручителя. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту за договором в будь - якому з випадків істотного порушення позичальником зобов'язань за договором, що передбачені в ч. 6 кредитного договору. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором. позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( п. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до п.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежного виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов'язання. За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( п. 1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Попри вищевикладене, суд вважає, що розмір пені, має бути зменшено виходячи з наступного. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена норма матеріального права передбачає зменшення розміру неустойки при наявності двох умов, які не взаємопов'язані між собою. Що стосується стягнення з відповідача за первісним позовом витрат по сплаті судового збору, суд вважає, що сума в розмірі 3654 грн. 00 коп. є безпідставною, адже позивач за первісним позовом при подачі справи до суду сплатив 982 грн. 27 коп. судового збору, а тому просити суд про стягнення з відповідача за первісним позовом суми, що значно перевищує сплачену суму є некоректною. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Враховуючи викладене, позов Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» підлягає частковому задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 982 грн. 27 коп., судового збору.

Outcome: partial