Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №ABH0RX97200338 від 02 січня 2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 4243,09 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 21 жовтня 2016 року виникла заборгованість перед ПАТ «Акцент-Банк» в сумі 12527 гривень 73 копійки, що складається з заборгованості за кредитом 4243,09 гривні, заборгованості по процентах за користування кредитом 3,80 гривні, заборгованості за комісією 1056,50 гривень, заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6151,59 гривня, штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 572,75 гривні. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, хоча була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка направлена їй відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за адресою, за якою вона зареєстрована у встановленому законом порядку згідно відомостей Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, 02 січня 2014 року відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ «Акцент-Банк» із заявою позичальника №ABH0RX97200338 (а.с. 5) про отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом на запропонованих банком Умовах і правилах надання банківських послуг. Зі змісту заяви слідує, що [PERSON] виразила свою згоду про те, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором у неї станом на 21 жовтня 2016 року виникла заборгованість перед ПАТ «Акцент-Банк» в сумі 12527 гривень 73 копійки, що складається з заборгованості за кредитом 4243,09 гривні, заборгованості по процентах за користування кредитом 3,80 гривні, заборгованості за комісією 1056,50 гривень, заборгованості за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6151,59 гривня, штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 572,75 гривні. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч.1 ст.627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 12527,73 гривень. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов'язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення. Тому, суд стягує з відповідача в користь позивача 1378 гривень витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved