Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13036,16 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.06.2015 року між ПАТ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач взяв на себе зобовязання по поверненню кредиту, сплаті процентів. Однак позичальник [PERSON] умови укладеної угоди не виконує, порушує договірні зобовязання, в звязку з чим виникла заборгованість станом на 11.04.2017 року в загальній сумі 13036,16 грн. і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача, а також судових витрат по справі. Представник позивача в судове засідання подав клопотання, в якому позовні вимоги пітримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також подав заяву, в якій заявлений позов визнав частково, не заперечує проти його задоволення, однак просить зменшити нараховану йому суму пені в звязку з його важким матеріальним становищем, відмовити у стягненні штрафів і просить справу розглянути в його відсутність.. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору № б/н, укладеного 15.06.2015 року між ПАТ ПриватБанк та [PERSON], останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 4000 грн. на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить собою Кредитний договір, про що свідчить підпис позичальника на Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У відповідності до умов укладеного договору [PERSON] зобовязаний щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачуючи всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитом. Кошти Кредитної лінії та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем у субєктів господарювання, та зняття готівки, виконання своїх зобовязань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, станом на 11.04.2017 року [PERSON] порушив умови договору, в звязку з чим заборгованість відповідача по кредитному договору становила загалом 13036,16 грн., з яких: - по тілу кредиту 3990,55 грн., - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1241,64 грн., - заборгованість за пенею та комісією 6707,01 грн., - штраф (фіксована частина) 500,00 грн., - штраф (процентна складова) 596,96 грн. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. Статтею 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Разом з тим, згідно ч.3 ст.551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач [PERSON] на даний час проживає у важких матеріально-побутових умовах, власного житла у нього немає, не працевлаштований. Згідно розрахунку заборгованість по кредиту становить 3990,55 грн., а заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії нарахована в сумі 6707,01 грн., що значно перевищує суму отриманого кредиту. Тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги обсяг проплат відповідача на погашення кредиту, відсутність прямих збитків у позивача через порушення відповідачем своїх зобовязань, беручи до уваги розмір неустойки, який є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту, а також співвідношення основного боргу та нарахованих процентів, суд вважає за можливе застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити суму пені до розміру отриманого кредиту в сумі 3990,55 грн. Разом з тим, з даного розрахунку також вбачається, що позивачем нараховано заборгованість по комісії та пені (накопичувальним підсумком) за несвоєчасне погашення заборгованості та штраф (фіксована частина та процентна складова) за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~\~\~\~ Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. \~\~\~\~ Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки одночасне застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суперечить вимогам закону. Будь-яких інших доказів на підтвердження належного виконання взятого на себе зобовязання чи на спростування позовних вимог відповідач суду не представив. Тому суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 526, 527, 530, 551, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved