Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Публічне акціонерне\~товариство Банк\~«Траст» в\~особі Уповноваженої\~особи Фонду\~гарантування вкладів\~фізичних осіб\~на здійснення\~ліквідації ПАТ\~Банк «ТРАСТ»\~звернулось до\~суду з\~вказаним позовом,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 12.11.2013\~року ПАТ\~Банк «ТРАСТ»\~отримало від\~відповідача пропозицію\~(оферту)\~про укладення\~договору №\~R101.0038219,\~відповідно до\~якого відповідач\~пропонував позивачу\~надати йому\~споживчий кредит.\~Позивачем було\~акцептовано вищезазначену\~оферту і\~надано відповідачу\~кредит в\~розмірі 39000,00\~грн.,\~з процентною\~ставкою у\~розмірі 6,49\~%\~річних та\~1,79\~%\~щомісячної комісії\~за супроводження\~кредиту,\~строком на\~60\~місяців,\~зі строком\~повернення наданого\~кредиту в\~повному обсязі\~12.11.2018\~року.\~Однак,\~відповідач в\~установлений кредитним\~договором строк\~своїх зобов'язань\~не виконав,\~внаслідок чого\~перед позивачем\~виникла заборгованість\~за зазначеним\~кредитним договором\~яка станом\~на 05.03.2018\~року складає\~135232,52\~грн.,\~з яких:\~36177,29\~грн.\~-\~сума заборгованості\~по кредиту;\~5448,01\~грн.\~-\~відсотки за\~користування кредитом,\~31518,44\~грн.-\~комісія за\~обслуговування кредиту\~та 62088,78\~грн.\~ пеня, яку у добровільному порядку відповідач\~\~відмовляється сплатити. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача ПАТ Банк «ТРАСТ» в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу у відсутність представника позивача та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи або розгляд справи в порядку загального провадження від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, при тому, що згідно письмової заяви позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що 12.11.2013 року ПАТ Банк «Траст» отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору № R101.0038219, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано оферту і надано відповідачу кредит у розмірі 39000,00 грн. Відповідач, у свою чергу, зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі до 12.11.2018 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 6,49 % річних та 1,79% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців, з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Відповідач виказав свою згоду на банківські умови кредитування, що підтверджується тим, що він підписав заяву-Анкету Позичальника та Памятку клієнту про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ». 24.04.2014 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про реструктуризацію, простроченої кредитної заборгованості по кредитному договору №R101.0038219 від 12.11.2013 року. Відповідно до цієї заяви позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору (нова редакція від 24.04.2014 року), який відповідач отримав 24.04.2014 року. 10.05.2014 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про реструктуризацію, простроченої кредитної заборгованості по кредитному договору №R101.0038219 від 12.11.2013 року. Відповідно до цієї заяви позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору (нова редакція від 10.06.2014 року), який відповідач отримав 10.06.2014 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, останній внесок по кредиту відповідач здійснив 15.07.2014 року у розмірі 1,12 грн., а станом на 05.03.2018 року сума заборгованості за кредитним договором складає 135232,52 грн., з яких: 36177,29 грн. - сума заборгованості по кредиту; 5448,01 грн. - відсотки за користування кредитом, 31518,44 грн.- комісія за обслуговування кредиту та 62088,78 грн. пеня. Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3085 від 30.12.2016 року та Наказу №01-ЛТ від 30.12.2016 року, ПАТ Банк «Траст» знаходиться в процесі ліквідації, яка має закінчитися 29.12.2018 року. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України\~ встановлено, що 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Статтями 526 ЦК України\~передбачено, що зобовязання має бути виконано належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства.\~ст. 530 ч.1 ЦК України\~зазначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Таким чином, відповідач взяв на себе зобовязання на підставі анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі та памятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ», отримав споживчий кредит на суму 39000,00 грн., що підтверджено меморіальним ордером Loan-45983 від 12.11.2013 року, але не виконав свої зобовязання перед банком, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та заборгованості за процентами та комісією є обґрунтованими. Що стосується вимог про стягнення штрафів то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати\~Закон України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції»\~від 02\~вересня 2014\~року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. В пункті 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік нанесених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно п.20 ч.1 цього Розпорядження Володарський район Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження №1053-р від 30 жовтня 2014 року. Проте, згідно ст.1\~Закону України\~«Про боротьбу\~із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно Наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/а від 07 жовтня 2014 року «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», відповідно до якого районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], Нікольського (Володарського) району, Донецької області, тобто постійно проживає у зоні проведення антитерористичної операції, а тому на нього розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» № 197. Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані пеня в сумі 62088,78 грн., а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Таким чином,\~враховуючи,\~що відповідач\~[PERSON]\~взяв на\~себе зобовязання\~за кредитним\~договором з\~нього \~на користь\~позивача слід\~стягнути заборгованість\~за кредитним\~договором №\~R101.0038219\~від 12.11.2013\~року,\~яка утворилась\~станом на\~05.03.2018\~року в\~розмірі 73143,74 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 36177,29 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 5448,01 грн. та заборгованості за комісією в сумі 31518,44 гривень, задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. Відповідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 54,09 %, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1097,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial