Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 28 759 грн. 46 коп. станом на 15 червня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 12 грудня 2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак порушила умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і має погасити заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно позовної заяви [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, 12 грудня 2013 року підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 15 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписуючи заяву, [PERSON] підтвердила, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складають між нею та ПАТ КБ «Приватбанк»договір про надання банківських послуг. Відповідач порушила умови договору і станом на 15 червня 2016 року у неї перед банком виникла заборгованість на загальну суму 28 759 грн. 46 коп., з яких 15 508 грн. 27 коп. - тіло кредиту, 4 248 грн. 65 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом, 8 586 грн. 85 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов'язання, 1 000 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 345 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова). Однак, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано жодних доказів. Так, до позовної заяви долучено ксерокопію анкети-заяви [PERSON], який не являється стороною у справі, про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості за договором від 22.06.2011 року, укладеним між Приватбанком та [PERSON]. Доказів укладення відповідачем договору з ПАТ КБ «Приватбанк» 12 грудня 2013 року та розрахунку заборгованості позивачем не надано. Тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed