Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа - Приморський районний сектор УДМС України в Запорізькій області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і [PERSON] було укладений кредитний договір № 643, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 10000 доларів США на 120 місяців, зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 16 вересня 2018 року, зі сплатою 14,5 % річних. У забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2590 від 17 вересня 2008 року, предметом іпотеки за яким є: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позичальник [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року виникла заборгованість в розмірі 9552 доларів США 45 центів, з яких: 6301 доларів США 24 цента - сума несплаченого кредиту, 1860 доларів США 42 цента - сума несплачених відсотків по кредиту, 600 доларів США 72 цента - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, 673 доларів США 12 центів - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту, 54 доларів США 16 центів - 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 62 доларів США 79 центів - 3% річних від простроченої суми кредиту. 14 січня 2014 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором, які були отримані ними 21.01.2014 року. У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, банк був вимушений прийняти рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання, про що 14.01.2014 року було письмово повідомлено іпотекодавця. Поряд з цим банком було направлено [PERSON] і [PERSON] письмові вимоги від 14.01.2015 року про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. У зазначеній у вимозі строк [PERSON] та [PERSON], які отримали вимоги 21.01.2014 року, не звільнили передане в іпотеку банку житлове приміщення. Враховуючи, що зобов'язання за кредитним договором у передбачені договором строки відповідачем не виконано, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого відділення № 10007/0339 філії - Запорізьке обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 17.09.2008 року, реєстровий № 2590, а саме: на нерухоме майно: житловий будинок із саману, обкладений цеглою, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., на плані А; прибудова, загальною площею 6,7 кв.м., на плані а; веранда загальною площею 10,6 кв.м., на плані а1; літня кухня, на плані Б; сарай, на плані В; навіс, на плані И; ганок, на плані до «а1»; огорожа, на плані № 1; ворота, на плані № 3; хвіртка, на плані № 2; тротуар, на плані 1; басейн, на плані К; водопровід на плані О, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з метою погашення заборгованості за кредитним договором № 643 від 17.09.2008 року, розмір якої становить 9552 доларів США 45 центів, з яких: 6301 доларів США 24 цента - сума несплаченого кредиту, 1860 доларів США 42 цента - сума несплачених відсотків по кредиту, 600 доларів США 72 цента - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, 673 доларів США 12 центів - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту, 54 доларів США 16 центів - 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 62 доларів США 79 центів - 3% річних від простроченої суми кредиту. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Надати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10007/0339 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів у відповідних установах, підприємствах, або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати витягів з державних реєстрів, довідки), необхідних для продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку, із саману, обкладеного цеглою, загальною площею 36,0 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., на плані А; прибудова, загальною площею 6,7 кв.м., на плані а; веранда загальною площею 10,6 кв.м., на плані а1; літня кухня, на плані Б; сарай, на плані В; навіс, на плані И; ганок, на плані до «а1»; огорожа, на плані № 1; ворота, на плані № 3, хвіртка, на плані № 2; тротуар, на плані 1; басейн на плані К, водопровід на плані О, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Виселити [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Приморському районному секторі УДМС України в Запорізькій області. Стягнути з відповідачів сплачений судовий збір (а.с.3-8). Ухвалою суду від 04.11.2015 року залучено до участі у справі за даним позовом, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Приморської міської ради Приморського району Запорізької області (а.с.74). Відповідач - [PERSON], який завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.56). Треті особи: Приморський районний сектор УДМС України в Запорізькій області, виконавчий комітет Приморської міської ради Приморського району Запорізької області представників в судове засіданні не направили, просили розглянути справу за відсутності представників (а.с.46, 81). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності відповідача - [PERSON], та представників третіх осіб. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка - [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що дійсно 17.09.2008 року між нею та позивачем було укладено кредитний договір на суму 10 000 доларів США, оскільки у зв'язку із хворобою чоловіка їй були потрібні гроші на його лікування. Курс долара на момент укладення кредитного договору був - 4,8, вона працювала на державній службі і щомісячна сума погашення кредиту була для неї підйомною. Коли курс долару почав підійматися, вона звернулась до позивача з питання реструктуризації заборгованості. Позивач запропонував їй сплачувати відсотки, а тіло кредиту сплатити пізніше. У вересні 2014 року вона за станом здоров'я пішла на пенсію. Вона зверталась до банку з питання переведення кредиту у доларах у кредит в гривнях, намагалася, як державний службовець, взяти споживчий кредит у розмірі трьох або п'яти мінімальних заробітних плат з метою виплати заборгованості по даному кредитному договору, але у видачі споживчого кредиту їй було відмовлено у зв'язку із заборгованістю за цим кредитним договором. У травні 2015 року вона отримала лист від 22.04.2015 року з пропозицією здійснити зміну валюти за кредитним договором з іноземної на національну, але вона не звернулась до банку з відповідною заявою, оскільки за курсом долару, який існує, сума кредиту, навіть у перерахунку на гривні, є для неї не підйомною. Вона не заперечує проти того, що заборгованість за кредитним договором існує, що борг треба погашати, вона згодна на реструктуризацію цього боргу, згодна погашати по 80-100 доларів щомісяця за нині діючим курсом. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлені наступні обставини. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 року Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операції, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальної ліцензії потребують, зокрема, операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак, на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, тому будь-які операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті не потребують отримання індивідуальної ліцензії Національного банку України. Національний банк України видав ВАТ «Державний ощадний банк України» банківську ліцензію №148, яка зареєстрована Національним банком України 31.12.1991 року, та дозвіл на здійснення операцій, в тому числі, операцій з валютними цінностями (а.с.84-86). Відповідно до діючого законодавства, ліцензії № 148 від 31.12.1991 року та дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», яке в подальшому було перейменоване в ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.87-97), і [PERSON] 17.09.2008 року було укладено кредитний договір № 643 (а.с.9-10). Відповідно до п. 1.1 даного договору банк зобов'язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,5% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16.09.2018 року. Згідно із п. 1.5 указаного договору позичальник зобов'язався щомісячно до 15 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 83 долара США 33 цента та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з жовтня 2008 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 16.09.2018 року. Відповідно до п.п. 4.3.2, 4.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне та повне погашення кредиту та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, сплатити штрафні санкції, у строки та умови, визначені кредитним договором. У разі порушення умов договору позичальник зобов'язався достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. На підставі п. 5.2 зазначеного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не менше 0,05% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до п. 4.2.2 кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, нарахованих процентів, інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надав позичальнику кредитні кошти в сумі 10 000 долів США, що підтверджено заявою на видачу готівки № 971251 від 18.09.2008 року (а.с.17). Відповідач - [PERSON], зобов'язання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконала у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підтверджена розрахунком позивача та загальна сума якої станом на 14 серпня 2015 року складає 9552 доларів США 45 центів, з яких: 6301 доларів США 24 цента - сума несплаченого кредиту, 1860 доларів США 42 цента - сума несплачених відсотків по кредиту, 600 доларів США 72 цента - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту, 673 доларів США 12 центів - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату кредиту, 54 доларів США 16 центів - 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 62 доларів США 79 центів - 3% річних від простроченої суми кредиту (а.с.32-36). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... сплата неустойки; Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2.ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачка - [PERSON], прострочила виконання грошового зобов'язання, яке ґрунтується на кредитному договорі, що спричиняє наслідки: - наявність у банківської установи права вимагати сплати відповідачем основного боргу, процентів та неустойки; - наявність у банківської установи права вимагати сплати неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання. У забезпечення виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором №643 від 17.09.2008 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 2590 від 17 вересня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, предметом іпотеки за яким є: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності іпотекодавця на будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим Приморською державною нотаріальною конторою 21.05.2007 року (а.с.14-16). За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку». Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п. 1.3 іпотечного договору вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертну оцінку від 05.09.2008 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Сервіс», становить 119185 грн. При цьому сторони погодилися з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмету іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством. Відповідно до п. 3.1.3 даного іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором та/або цим договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання за кредитним договором в цілому або в будь-якій частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 місяців. Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-якій час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій та завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. На підставі п. 6.2 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6 цього договору. 14 січня 2014 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги про усунення протягом 30 днів порушення зобов'язань за кредитним договором № 643 від 17.09.2008 року з попередженням про можливість вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, про стягнення заборгованості в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, які були отримані ними 21.01.2014 року (а.с.27-31). Вказані вимоги відповідачами не виконані до теперішнього часу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема,: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. За наведених обставин, позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 643 від 17.09.2008 року станом на 14.08.2015 року в розмірі 9552 доларів США 45 центів, підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги щодо виселення [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Приморському районному секторі УДМС України в Запорізькій області, суд виходить з наступного. Згідно із частинами першою, другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. За змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-39цс15 від 18 березня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що в іпотеку передано житловий будинок, який був придбаний не за рахунок отриманих кредитних коштів. Позивачем не заявлено вимог про виселення відповідачів з наданням іншого постійного жилого приміщення, не зазначено про наявність житла, яке може бути надано відповідачам у разі їх виселення, не зазначено про наявність у відповідачів іншого житлового приміщення. Згідно з листом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області від 04.11.2015 року, приймаючи до уваги положення ст. 109 Житлового кодексу УРСР щодо надання постійних жилих приміщень громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, Приморська міська рада повідомила, що на даний час немає можливості надати житло відповідачам у зв'язку з відсутністю такого житла на території міста Приморська (а.с.81). Згідно із повідомленням Приморського комунального підприємства технічної інвентаризації від 09.11.2015 року (а.с.82) за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. За [PERSON] нерухомого майна на праві власності не зареєстровано. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів з житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у Приморському районному секторі УДМС України в Запорізькій області не ґрунтуються на законі і у їх задоволенні необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням зазначених вимог з відповідача - [PERSON], на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 2082 грн. 05 коп., які підтверджені наданою позивачем квитанцією (а.с.2).

Outcome: partial