Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DZD0GK0000000033, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 10535 дол. США на строк до 29 серпня 2018 року. У зв'язку порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 17 серпня 2016 року заборгованість за кредитом становить 51596, 56 дол. США: 9391,36 дол. США - заборгованість за кредитом; 7857,72 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2124,61 дол. США - заборгованість по комісії; 32222,57 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором. Також в забезпечення виконання зобов'язання за договором № DZD0GK0000000033 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки поручителю направлялася письмова вимога із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором, проте така вимога була залишена без задоволення. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 19373,69 дол.США (без урахування суми заборгованості по пені) та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74ЦПК України повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їх участі не надали. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочній розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 29 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №DZD0GK0000000033, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10535 дол. США на строк до 29 серпня 2018 року з умовами сплати відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 4,08%. Умовами договору передбачено, що погашення заборгованості мало відбуватися щомісячними платежами в період з 20 по 25 число кожного місяця в сумі 177,31 дол. США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (а.с.13-16). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 17 серпня 2016 року становить 19373, 69 дол. США: 9391,36 дол. США - заборгованість за кредитом; 7857,72 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2124, 61 дол. США - заборгованість по комісії (а.с.4-7). Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Оскільки [PERSON] допустив порушення строків погашення заборгованості за кредитом у відповідності до умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про дострокове повернення заборгованості по кредиту, сплаті відсотків та комісії. Також судом встановлено, що на виконання зобов'язання за договором кредиту 29 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки № DZD0GK0000000033/1, згідно з яким Поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед Кредитором за виконанням обов'язків за кредитним договором в тому ж розмір, що і Боржник ([PERSON]) (а.с.17). Відповідно до положень ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Доказів розірвання, припинення або визнання недійсним договору поруки, укладеного між публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та [PERSON] сторонами не надано. 29 вересня 2015 року на адресу відповідачів позивачем надсилалася вимога про необхідність погашення заборгованості, проте така вимога банку не була виконана (а.с.9-12). На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з боржника та поручителя як солідарних боржників законними та обґрунтованими і таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем, а саме сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved