Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач), в якому просить стягнути з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 31510,13 грн. за кредитним договором № б/н від 30.12.2010 року, яка складається з: -12770,65 грн.- тіло кредиту, -5053,35 грн. відсотки за користування кредитом, -10759,46 грн.- пені за прострочене зобовязання; 950,00 грн.- нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.,а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківськиї послуг: 500,00 грн.-штраф (фіксована складова); 1476,67 грн.-штраф (процентна складова). Представником Позивача в позовній заяві зазначено, що вони не заперечують проти розгляду справи у їх відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи конвертом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву Позивача, в якій вона не заперечувала проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30 грудня 2010 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до кредитного договору б/н від 30.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких Відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Під борговим зобовязанням Сторони узгодили зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п.2.1.1.12.1 « умовами та правилами надання банківських послуг». Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, про що свідчать копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, які містяться в матеріалах справи . Відповідно до п 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору, таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. ( в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками відкритим у валюті (USD) + 5% від суми позову. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, надавши Відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконував взяті на себе за Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 30.12.2010 року, станом на 31.05.2015 року (а.с. 5-8). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором № б/н від 30.12.2010 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором № б/н від 30.12.2010 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 24.10.2016 року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.12.2010 року в розмірі 31510,13 грн., яка складається з: -12770,65 грн.- тіло кредиту, -5053,35 грн. відсотки за користування кредитом, -10759,46 грн.- пені за прострочене зобовязання; 950,00 грн.- нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.,а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківськиї послуг: 500,00 грн.-штраф (фіксована складова); 1476,67 грн.-штраф (процентна складова). Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянином [PERSON] зобовязань за договором №б/н від 30.12.2010 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором №б/н від 30.12.2010 року в розмірі 31510,13 грн. Проаналізувавши матеріали справи, положення Анкети-Заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором №б/н від 30.12.2010 року в розмірі 31510,13 грн., яка складається з: -12770,65 грн.- тіло кредиту, -5053,35 грн. відсотки за користування кредитом, -10759,46 грн.- пені за прострочене зобовязання; 950,00 грн.- нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.,а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківськиї послуг: 500,00 грн.-штраф (фіксована складова); 1476,67 грн.-штраф (процентна складова) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved