Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Діамант Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. Під час розгляду справи представник позивача збільшив розмір своїх позовних вимог обґрунтовуючи це тим, що 26.04.2007 року між Акціонерним товариством «Діамант Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Діамант Банк» та [PERSON] укладено договір за кредитом овердрафт № 019С/К10 від 26.04.2007 року (надалі Договір). Згідно умов Договору відповідачці надано кредит в розмірі 55 000,00 грн. строком користування до 26.04.2009 року. За користування кредитом встановлено плату в розмірі 24% відсотків річних. Відповідач зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом внесення щомісячного платежу відповідно до графіку погашення заборгованості. Проте, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконує і станом на 21.03.2014 року має заборгованість у сумі 18026,22 грн., яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу у її відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 26.04.2007 року між Акціонерним товариством «Діамант Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Діамант Банк» та [PERSON] укладено договір за кредитом овердрафт № 019С/К10 від 26.04.2007 року (надалі Договір). Згідно умов Договору відповідачці надано кредит в розмірі 55 000,00 грн. строком користування до 26.04.2009 року. За користування кредитом встановлено плату в розмірі 24% відсотків річних. Відповідач зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки шляхом внесення щомісячного платежу відповідно до графіку погашення заборгованості (а.с.6-9). Згідно п.п. 3.3.1 - 3.3.2.2. Договору проценти за користування кредитом дорівнюють 24%. Проценти нараховуються протягом року з дати надання кредиту по дату, що передує даті погашення кредиту включно. Відповідно до п.п. 4.1.1 Договору позичальник зобов'язується сплачувати кредитодавцеві комісійну винагороду у відповідності до умов даного договору. Відповідно до п.п. 4.1.2 Договору позичальник зобов'язується повернути кредитодавцеві кредит у відповідності до умов вказаного договору. Відповідно до п.п. 4.1.3 Договору сплачувати кредитодавцеві проценти у відповідності до умов вказаного договору. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Згідно умов п.п. 5.1 Договору в разі порушення позичальником обов'язку повернути Кредитодавцеві кредит у відповідності до умов вказаного договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення сплати, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно умов п.п. 5.2 Договору в разі порушення позичальником обов'язку сплачувати Кредитодавцеві проценти у відповідності до умов вказаного договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення сплати, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Однак відповідачем належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувались, у зв'язку з чим станом на 21.03.2014 року сума простроченої заборгованості з боку відповідача становить 18 026,22 грн. та складається з: неповернута сума кредиту у сумі 7737,97 грн.; відсотки за період з 06.11.2008 року по 20.03.2014 року у сумі 9234,40 грн., заборгованість по сплаті пені за період з 21.03.2013 року по 18.03.2014 року у сумі 1053,85 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, перевіреними у судовому засіданні (а.с.37-38). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Діамант Банк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість по Договору за кредитом овердрафт №019С/К10 від 26.04.2006 р. в розмірі: заборгованість по кредиту в сумі 7737,97 грн., по сплаті процентів у сумі 9234,40 грн., по пені 1053,85 грн.. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 549, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved