Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на такі обставини. 07.05.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1894871 про відкриття та обслуговування рахунків і випуску платіжних карт, згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5200 грн. зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Відповідно до п.4.4 умов додаткового договору відповідач зобов`язався сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором його заборгованість перед позивачем станом на 24.09.2018 року становить 9180,80 грн., у тому числі заборгованість за основним боргом - 5187,47 грн., заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту - 1678,57 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування 6,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості\~ 1848,07 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 460,69 грн. Суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача до судового засідання не з`явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в наданій суду заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1894871 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Додатковим договором №1 до вказаного договору [PERSON] було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в розмірі 5200,00 гривень зі сплатою 24% річних за користування кредитом. (а.с.15, 16). Своїм підписом в договорі від 07.05.2014 року відповідач підтвердив укладання договірних відносин між ним і позивачем та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору. Згідно наданого розрахунку станом на 24.09.2018 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 9180,80 грн., у тому числі заборгованість за основним боргом - 5187,47 грн., заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту - 1678,57 грн., заборгованість за розрахунково-касове обслуговування 6,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості\~ 1848,07 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 460,69 грн. (а.с. 5-14). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до п.6.1.2 договору відповідач зобов`язався у разі виникнення заборгованості за кредитом погасити її шляхом поповнення рахунку у безготівковому порядку чи шляхом внесення готівки до 25 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762 грн. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved