Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 89799,23 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 007-05177-260113 (а.с. 5). У відповідності до договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26254907776573 в національній валюті із встановленим кредитним лімітом 50000,00 грн. обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Позивач зазначив, що він виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № 26254907776573 та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 50000,00 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, однак, станом на 06.06.2017 року не виконує належним чином зобов'язання за договором внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка складається з: 0,00 грн. - тіло кредиту; 50000,00 грн. - прострочене тіло кредиту; 39799,23 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями. Ухвалою суду від 31.08.2017 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві позивач просить розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, судовою повісткою з повідомленням. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду (а.с. 5). На підставі договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26254907776573 та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 50000,00 грн. На підставі договору банк надав відповідачу кредитну лінію з лімітом 50000,00 грн. , а відповідач зобов'язаний був щомісяця, в строки визначені правилами, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або овердрафтом . Позивач свої зобов'язання виконав. Однак, відповідач порушив умови кредитного договору, зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 06.06.2017 року заборгованість за кредитним договором складає 89799,23 грн., з яких: 0,00 грн. - тіло кредиту; 50000,00 грн. - прострочене тіло кредиту; 39799,23 грн. - заборгованість за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісіями. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судовий збір у сумі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved