Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.04.2008 Закрите Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт протягом дії картки позивачем змінювався. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобовязався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Позивач є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] Банку «ПриватБанк» і з 30.04.2009 змінив назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Оскільки [PERSON] не виконує умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 06.11.2016 в розмірі 37340,95 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити за його відсутності та позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити з тих підстав, що кредит в банку оформив на лікування, оскільки він хворів і йому були потрібні гроші на лікування. Крім того, з 2010 року він відбував покарання в місцях позбавлення волі і не мав можливості сплачувати заборгованість за кредитом. Зазначив, що поверне борг, коли матиме на це кошти. Підтвердив, що позивача про дані обставини він не повідомляв, заборгованість за кредитом взагалі не погашав. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Також відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 22.04.2008 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», які разом з «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Закрите Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» надало відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт протягом дії картки позивачем змінювався. Відповідач зобовязався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з розрахунком суми боргу заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 06.11.2016 становить 37340,95 грн., а саме: 3000,00 грн. заборгованість за кредитом; 21166,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 10920,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1754,33 грн. штраф (процентна складова). Отже, судом встановлено, що відповідач на підставі кредитного договору від 22.04.2008 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 Закрите Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1 Статуту останнього. У звязку із цим позивач є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] Банку «ПриватБанк». Згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України у разі правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою\~і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг», які є частиною кредитного договору, встановлено обовязок позичальника сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту та сплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення кредиту, а також сплати процентів та штрафів, належних йому відповідно до умов кредитного договору та статті 1048 ЦК України. При цьому суд відхиляє пояснення відповідача як такі, що не спростовують право позивача на стягнення заборгованості з відповідача за вказаним кредитним договором, оскільки відсутність фінансової можливості у відповідача повернути заборгованість за кредитом не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, як зазначив відповідач, він є пенсіонером, що свідчить про наявність у нього доходів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. \~\~ На підставі викладеного вище та

Outcome: approved