Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України « ТВБВ № 10015/0440 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», 22.02.2013 року звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] та просило суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 159 від 01.06.2006 року в сумі 11 959, 07 грн. та судові витрати в розмірі 229, 40 грн. З позовної заяви вбачається, що 01.06.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кілійського відділення № 6731 ВАТ «Ощадбанк» з однієї сторони та фізичною особою - [PERSON] з другої сторони, укладено кредитний договір № 159, за яким [PERSON] було надано кредит в розмірі 25 000, 00 строком до 30.05.2011 року та сплатою 14% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON]. за укладеним з ВАТ «Держощадбанк» в особі філії - Кілійського відділення № 6731 ВАТ «Ощадбанк» договором кредиту, 01.06.2006 року між банком та фізичною особою - [PERSON] укладено договір іпотеки № 2594. Також з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором, було укладено договір поруки № 159 від 01.06.2006 року між банком та поручителем - [PERSON], згідно п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором № 159 від 01.06.2006 року. Банк свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором № 159 від 01.06.2006 року, виконав у повному обсязі, але відповідач свої зобов'язання перед банком належним чином не виконує у зв'язку з чим, станом на 11.02.2013 року в неї перед банком виникла заборгованість за кредитним договором № 159 від 01.06.2006 року в розмірі 11 959, 07 грн., яка складається з : - 10 466, 18 грн. - залишок простроченої заборгованості за кредитом; - 126, 62 грн. - залишок простроченої заборгованості по відсоткам; - 1 366, 27 грн. заборгованість за пеню. На підставі викладеного представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, але надала на адресу суду письмове клопотання, згідно з яким позов підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити, розглянувши справу за відсутності представника, проти постановлення рішення при заочному розгляді справи не заперечує, а також уточнила, що просить стягнути судові витрати з відповідачів у рівних частках, а не солідарно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] які про дати, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та оголошенням в газеті, в судове засідання повторно не з'явились, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за їх відсутності не надали. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 01 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кілійського відділення № 6731 ВАТ «Ощадбанк», в подальшому Банк та [PERSON], в подальшому «Позичальник», укладено кредитний договір № 159 відповідно до якого банк зобов?язується надати кредит в сумі 25000 гривень, а Позичальник забов?язується прийняти, належним чином використовувати та повернути Кредит, та сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 14 % річних на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 30 травня 2011 року. Відповідно до п.п. 1.6.3 зазначено, що нараховані відсотки повинні бути сплачені «Позичальником» щомісячно, до останнього робочого дня місяця в сумі згідно з відомістю нарахованих відсотків, яка складається Банком. Перша сплата відсотків на умовах цього Договору має бути здійснена в строк до 30.06.2006 року. Сплата нарахованих відсотків проводиться шляхом внесення готівки до каси банку. Остання сплата відсотків повинна бути здійснена до моменту повного погашення Кредиту. Відповідно до п.п. 4.1.1 договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування Кредитом «Позичальник» зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожен день прострочення. З метою забезпечення зобов'язань [PERSON] за укладеним з Банком кредитним договором № 159, 01.06.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кілійського відділення № 6731 ВАТ «Ощадбанк» та фізичною особою - [PERSON] - укладено договір поруки № 159. Згідно з п. 1. 1 Договору поруки, Поручитель зобов?язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов?язання за Кредитним договором №159, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У договорі поруки зазначено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків Також з метою належного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 159 від 01.06.2006 року Кілійською районною державною нотаріальною конторою посвідчено договір іпотеки між банком та фізичною особою - [PERSON] за реєстровим № 2594. Після отримання коштів за кредитним договором № 159 від 01.06.2006 року, [PERSON], у порушення взятих на себе зобов'язань допустила заборгованість по належним до щомісячної сплати сумам. Згідно з наданими суду розрахунком заборгованості та довідкою про кредитну заборгованість, станом на 11.02.2013 року, у клієнта [PERSON] за кредитним договором № 159 від 01.06.2006 року, перед Банком, існує заборгованість, яка станом на 11.02.2013 року становить 11 959, 07 грн., яка складається з : - 10 466, 18 грн. - залишок простроченої заборгованості за кредитом; - 126, 62 грн. - залишок простроченої заборгованості по відсоткам; - 1 366, 27 грн. заборгованість за пеню. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 року № 261» 07.06.2011 року проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк» відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». На підставі постанови правління АТ «Ощадбанк» № 179 від 26.03.2012 року філію - Кілійське відділення № 6731 АТ «Ощадбанк» було реорганізовано шляхом виділення та приєднання до філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», в зв'язку з чим філія стала територіально відокремленим без балансовим відділеням (ТВБВ) № 10015/0440 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк». Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтями 553 та 554 ЦК України встановлено, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед ним за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 цієї статті Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних відносин», Законодавство України не передбачає обов'язку банку чи іншої фінансової установи (кредитора) інформувати поручителя перед укладенням договору поруки про фінансовий та/або інший стан позичальника. Оскільки особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК), а порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі (право вибору), то незадовільний майновий стан позичальника не є підставою для визнання договору поруки недійсним. Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов'язок відповідачів повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладених між ними договорів, порушене право позивача таким, що підлягає захисту згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, а позов в цій частині обґрунтованим та підлягаючим задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду позивачем було сплачено 229 гривень 40 копійок судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі наведеного позов в частині стягнення з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесених ним та документально підтверджених судових витрат є обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved