Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 20 травня 2014 року звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02.09.2006 року № б/н, мотивуючи позов тим, що 02.09.2006 року відповідач, відповідно до укладеного договору від 02.09.2006 року № б/н отримав кредит у сумі 2168, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 28153, 18 грн., яка складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом - 5759,90 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 651,24 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, штраф фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та штраф процентна складова - 1316,82 грн., тому просить стягнути вказану суму та витрати по сплаті судового збору на користь позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав відповідні пояснення, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, не погоджувався з обставинами викладеними представником позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 02.09.2006 року [PERSON] подано заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 5), 02.09.2006 року відповідачем отримано платіжну картку з кредитним лімітом у сумі 2168, 1 грн., базовою відсотковою ставкою 2, 0 % на місяць та узгоджено умови і правила надання банківських послуг. Відповідно до п. 4.1. Умов і правил надання банківських послуг, за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальником щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві (а.с. 6-9). Пунктом 5.1. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквівалентні по курсу НБУ на дату сплати. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договорів більш ніж за 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості, згідно до п.5.3. Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 6.3. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що дата видачі кредиту є дата укладання кредитно-заставного договору. Згідно розрахунку наданого позивачем, за відповідачем рахується заборгованість за кредитом у розмірі 28153, 18 грн., яка складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом - 5759,90 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 651,24 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, штраф фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та штраф процентна складова - 1316,82 грн. (а.с. 4). Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Як установлено судом, пунктом 5.2. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов'язуєься сплачувати позикодавцю неустойку в розмірі 0,1 % річних від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобов'язання. У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором від 19 червня 2008 року № б/н не виконував, а отже зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом та штрафні санкції. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved