Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Імексбанк» звернулося до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] та акціонерного товариства страхова компанія «Примор'є» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 11 квітня 2014 року справу було передано за підсудністю Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області в частині стягнення заборгованості з [PERSON], в частині стягнення заборгованості зі страхової компанії «Примор'є» провадження у справі було закрито. В обґрунтування позовної заяви було зазначено, що між публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та [PERSON] 4 лютого 2013 року було укладено договір № 999-00038867 про надання кредиту, на підставі якого банк надав позичальнику овердрафт за допомогою платіжної картки VISA з максимальною сумою заборгованості 50 000 грн. зі сплатою 19% річних від суми заборгованості та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту 3 лютого 2016 року. Загальна сума щомісячного платежу, з урахуванням комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку, складала 487 грн. Станом на 23 жовтня 2013 року заборгованість складає 57 983 грн. 88 коп.: 47 760 грн. 24 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2 183 грн. 98 коп. - заборгованість за відсотками; 4 339 грн. 66 коп. - комісія за розрахункове обслуговування. Також у відповідності до умов договору позичальником боржнику нараховано штраф в сумі 3700 грн. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором кредиту в сумі 57 983 грн. 88 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 4 лютого 2013 року між публічним акціонерним товариством «ІмексБанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір № 999-00038867/1, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку VISA у розмірі 50 000 грн. на строк до 3 лютого 2016 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 19 % річних. Позичальник взяв на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, відсотків, комісії відповідно до умов договору (а.с. 6-10). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством «ІмексБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 23 жовтня 2013 року становить 54 283 грн.88 коп.: 47760 грн.24 коп. - заборгованість за кредитом; 2183 грн. 98 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4339 грн. 66 коп.- заборгованість за комісією (а.с. 18). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Пунктом 3.2.2. Договору передбачено, що Банк має право вимагати дострокового повернення заборгованості за овердрафтом та процентів за користування ним та /або припинення дії цього договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за даним договором. Також умовами договору визначено (п. 4.8.), що у випадку невиконання Позичальником зобов'язань, визначених п. 3.3 цього Договору (в тому числі своєчасне повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків) протягом більше 30 днів, Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит підлягає поверненню з моменту отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. Матеріалами справи підтверджується, що таку письмову вимогу Банк надсилав позичальнику 2 липня 2013 року (а.с.23-24). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 4.9 Договору передбачено, що позичальник зобов'язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за Договором сплатити Банку штраф у розмірі 200 грн. за перший прострочений платіж, та 500 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Згідно з розрахунком позивача (а.с.18) за порушення строків повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 23 жовтня 2013 року нараховано штраф в сумі 3700 грн. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії та штрафів законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України та, приймаючи до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 579 грн. 84 коп. (а.с.1), документально підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved