Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 28.01.2013 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредитну картку № 5457082450545350 зі строком дії листопад 2016 року включно, що підтверджується довідкою про видачу карт відповідачу, що додається до позовної заяви. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року має заборгованість перед банком в сумі 117013,40 грн., яка складається з наступного: 2401,74 грн. - заборгованість за кредитом; 110561,66 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 117\~013,40 грн. за кредитним договором № б/н від 28.01.2013 року та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, при зверненні з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, підписавши 28.01.2013 року анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно з якою отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредитну картку № 5457082450545350 зі строком дії листопад 2016 року включно, що підтверджується довідкою про видачу карт відповідачу, яка додається до позовної заяви. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2018 року позивачем нарахована заборгованість перед банком в сумі 117013,40 грн., яка складається з наступного: 2401,74 грн. - заборгованість за кредитом; 110561,66 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4050,00 грн. заборгованість за пенею за період з 28.01.2013 по 30.11.2016. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно із п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг, за боргові зобовязання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, -\~ при порушенні клієнтом строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором, більше чим на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії. За п. 1.1.5.23. Умов та правил надання банківських послуг - у разі порушення клієнтом встановленого законом обовязку з повернення неналежним чином зарахованих коштів клієнт платить банку пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день, починаючи з дати завершення помилкового перерахування до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 відсотків суми перерахування. Відповідно до п. 1.1.5.25 даних умов, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, умовами і правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла за період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. Згідно з п. 1.1.6.1 Умов та правил надання банківських послуг зміни в дані умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, які не заборонені діючим законодавством України. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім того, ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.\~ У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.\~ До матеріалів справи не долучено доказів узгодження сторонами у справі порядку нарахування процентів після спливу строку дії картки, сторонами договірних відносин не обумовлено розмір таких нарахувань за межами строку дії картки, при цьому, доказів пролонгування кредитних правовідносин сторонами у даній справі після листопада 2016 року, перевипуску картки, фактичного отримання нової картки позичальником суду позивачем не надано. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню проценти лише за період, на який позичальник отримав кредит, який згідно з умовами договору відповідає строку дії картки, а саме до листопада 2016 року і становлять відповідно до розрахунку, доданого до матеріалів справи, 37540,42 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково: з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 43\~992,16 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.01.2013 року, яка складається з наступного: 2401,74 грн. - заборгованість за кредитом; 37540,42 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4\~050,00 грн. заборгованість за пенею. В решті позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих позивачем поза строком дії картки, належить відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відтак, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 651,94 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial