Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 192/118 від 27 грудня 2006 року. В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, відповідач зобов'язався повернути позивачу впродовж 180 місяців грошові кошти в сумі 69993,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,00 % річних в порядку, на умовах та в строки, що визначені договором. Банком всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином, що підтверджується виписками за рахунками. У зв'язку з тим, що позичальник неналежним чином виконував передбачені договором зобов'язання щодо сплати кредиту та нарахованих процентів, станом на 04 травня 2017 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 60495,98 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 34983,00 грн., заборгованості по процентам - 16308,30 грн., пеня - 18,61 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 7977,60 грн., три проценти річних від простроченої суми - 1208,47 грн. На підставі вищенаведеного позивач просив стягнути з відповідачів на його користь вказану заборгованість та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03.10.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 192/118. Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк зобов'язався надавати Позичальнику на умовах Договору грошові кошти в сумі 69993,00 грн., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 16,00 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що кредит надається на 180 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 грудня 2021 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 26 грудня 2006 року, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.5 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 389,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 26 грудня 2021 року. Згідно п.4.2.2. вищезазначеного договору, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбаченим цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Відповідно до п.п.4.3.1, 4.3.2 договору про іпотечний кредит позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, повернути кредит в сумі 69993,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Пунктом 4.3.3. кредитного договору передбачено, що у разі порушенням умов цього договору або іпотечного договору позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами та штрафних санкцій. Згідно п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). Відповідно до п.5.2 цього договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової відсоткової ставки НБУ, яка діє на день порушення, за кожний день прострочення. Відповідно до наданої виписки по кредитному рахунку відповідача у справі, банк виконав взяті на себе зобов'язання по кредитному договору. 21 жовтня 2011 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до договору про іпотечний кредит № 192/118 від 27 грудня 2006 року, відповідно до якої у зв'язку зі зміною найменування банку, що підтверджується Статутом Банку, відповідні зміни до якого затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року № 261», та зареєстровані 07 червня 2011 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сторони домовились змінити найменування банка у преамбулі, по тексту та в реквізитах договору з відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Крім того, відповідно до умов вищезазначеної додаткової угоди, сторони дійшли згоди змінити п.1.5 договору про іпотечний кредит та викласти його у такій редакції: «позичальник зобов'язується щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 389,00 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», починаючи з 01 листопада 2011 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у філії - Харцизьке відділення № [NUMBER] «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 26 грудня 2021 року». Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання щодо поетапного повернення кредитних коштів та процентів за користування ними за договором про іпотечний кредит № 192/118 від 27 грудня 2006 року. Згідно виписки по рахунку [PERSON] останній платіж на погашення основного боргу та нарахованих відсотків було здійснено нею 14.07.2014 року, в зв'язку з чим утворилась сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 04 травня 2017 року в розмірі 51291,30 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом - 34983,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами - 16308,30 грн. Для кожного чергового платежу на погашення основного боргу (за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року) та процентів за користування кредитом (за період з липня 2014 року по травень 2017 року), що не були сплачені боржником, позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості, а саме: 3622,77 грн. від простроченої заборгованості за основним боргом; 4354,83 грн. від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього 7977,60 грн., а також трьох процентів річних від прострочених сум заборгованості, а саме: 547,81 грн. від простроченої заборгованості за основним боргом (за період з липня 2014 року по травень 2017 року); 660,66 грн. від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом (за період з січня 2012 року по травень 2017 року),, а всього 1208,47 грн. З письмових пояснень позивача вбачається, що за період з 02.02.2012 року по 13.04.2014 року ним нарахована пеня в розмірі 18,61 грн. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання . Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за вищенаведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачами не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за основним боргом в розмірі 34983 грн. 00 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 16308 грн. 30 коп., пені в розмірі 18 грн. 61 коп., інфляційного збільшення заборгованості за основним боргом в розмірі 3622 грн. 77 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 547 грн. 81 коп., а всього в сумі 55480 гривень 49 копійок. Проте суд дійшов висновку про те, що позивачем залишились не обґрунтованими вимоги в частині нарахування інфляційного збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 4354 грн. 83 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 660 грн. 66 коп., а всього в сумі 5015 грн. 49 коп., виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналізуючи практику застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, Верховний суд України в своєму листі щодо питання, пов'язаного з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, вказав на те, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Постановою Пленуму Верховного Суду №15 від 18.12.2009 року «Про судову практику в справах про банкрутство» висловлена правова позиція про те, що до складу грошових вимог кредитора зараховується заборгованість за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів та позики з урахуванням процентів, які зобов'язаний сплатити боржник, а також індекс інфляції від суми основного боргу та три проценти річних від простроченої суми, нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі, копія якого долучена до матеріалів справи, відсутні відповідні умови договору, які б передбачали можливість такого нарахування. Разом з тим, законом прямо не передбачений такий порядок нарахування заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а також те, що позивачем залишилось не доведеним наявність обов'язкових для сторін умов договору з прямою вказівкою щодо іншого порядку їх нарахування, в задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 192/118 від 27 грудня 2006 року, що станом на 04 травня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 4354 грн. 83 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 660 грн. 66 коп., а всього в сумі 5015 грн. 49 коп., слід відмовити. Позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором № 192/118 від 27 грудня 2006 року, що станом на 04 травня 2017 року включає заборгованість за основним боргом в розмірі 34983 грн. 00 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 16308 грн. 30 коп., інфляційне збільшення заборгованості за основним боргом в розмірі 3622 грн. 77 коп., три проценти річних від суми заборгованості за основним боргом в розмірі 547 грн. 81 коп., пеню в розмірі 18 грн. 61 коп., а всього в сумі 55480 гр. 49 коп. підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1467,35 грн.

Outcome: partial