Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 35088,77 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем і відповідачкою 13.05.2010р. був укладений кредитний договір б/н на загальну суму 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав, а відповідачка отримала кредит в сумі 17000,00 грн. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 30.10.2016р. перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму за кредитом, відсотками, пенею, штрафами 35088,77 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача не визнала в повному обсязі та заперечувала проти їх задоволення. Також, просила суд про розгляд справи в її відсутність. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, вивчивши надані сторонами письмові докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 50-51, 52, 53) та [PERSON] (а.с. 49-50) відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг 13.05.2010р. був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач передав кредит відповідачці у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до зазначеної анкети-заяви відповідачка зобов'язалася дотримуватись умов та правил надання банківських послуг (а.с. 11-48). Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальниця зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні відповідачкою строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених наявним договором, більш ніж на 30 днів, відповідачка зобов'язана сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка взяті на себе зобовязання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 30.10.2016р. з урахуванням заборгованості за кредитом, відсотками, пенею, штрафами склала загальну суму 35088,77 грн. (а.с. 7-8, 9-10). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак, відповідачка всупереч вимог чинного законодавства та Умов та правил надання банківських послуг належним чином свої зобовязання з повернення чергової частки кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконала та не здійснювала повернення кредиту та сплати процентів у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, правильність яких перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 30.10.2016р. становить 35088,77 грн., з яких: 12642,66 грн. заборгованість за кредитом, 5254,98 грн. заборгованість за відсотками, 13844,05 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобовязання, 1200,00 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., 2147,08 грн. штрафи (а.с. 7-8, 9-10). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності складених банком розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунки приймаються судом як доказ у вирішенні спору. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом не встановлено, що боржниця не виконала зобов'язання в повному обсязі з повернення кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідачка має сплатити штрафні санкції за кредитом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Заперечень проти позову відповідачка не надала суду. В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачка в заяві не навела жодного обґрунтування та не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження не визнання нею позовних вимог.Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову дало суду право обмежитися доказами, наданими до суду позивачем. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 35088,77 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 549, 550, 1049, 1054\~ ЦК України,

Outcome: approved