Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], приватного підприємства «Камея» в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів за кредитним договором в розмірі 40227,50 гривень та судові витрати по справі в розмірі 401,50 гривень (а.с.3-5). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №92-74-14-2 від 13 січня 2014 року, укладеного між Банком та [PERSON], Банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 50000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25% на рік, строком з 13 січня 2014 року по 13 січня 2016 року. Відповідач в свою чергу зобов'язався своєчасно погашати заборгованість за кредитом та відсотками. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №92-74-14-2, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №93-74-14-5 від 13 січня 2014 року, відповідно до якого Поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним Договором солідарно та в повному обсязі. Також Договором поруки №96-00 від 13 січня 2014 року, Приватне підприємство «Камея» взяло на себе обов'язок відповідати перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним Договором солідарно та в повному обсязі. В обумовлені строки Позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 40227,50 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не сповістили, та від них не надходили заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №92-74-14-2 від 13 січня 2014 року (далі - Кредитний договір), укладеного між Банком та [PERSON], відповідач отримала кредит в розмірі 50000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25% на рік, строком з 13 січня 2014 року по 13 січня 2016 року (а.с.6-9). Відповідно до п.2.1.1 Кредитного договору Відповідач взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом не пізніше останнього числа кожного місяця рівними частинами у розмірі 2084,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №92-74-14-2, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №93-74-14-5 від 13 січня 2014 року, відповідно до якого Поручитель зобов'язується перед Банком відповідати за виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним Договором солідарно та в повному обсязі (а.с.12-16). Також Договором поруки №96-00 від 13 січня 2014 року, Приватне підприємство «Камея» взяло на себе обов'язок відповідати перед Банком за виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним Договором солідарно та в повному обсязі (а.с.17-20). У встановлені строки [PERSON] свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконує, чим порушує умови кредитного договору, та у зв'язку з чим виникла заборгованість, в сумі 40227,50 грн., з яких: 37 496,00 гривень, - сума заборгованості за кредитом; 2561,97 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 169,53 гривень - пеня за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та відсотків (а.с.22-25). Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачена відповідальність [PERSON] за порушення термінів повернення кредиту та/або сплати нарахованих відсотків за користування ним - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати особою неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, враховуючи, що відповідачі як солідарні боржники не виконують належним чином свої зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved