Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 11 вересня 2017 року на загальну суму 16 214 грн. 51 коп., з яких 4 804 грн. 72 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 892 грн. 10 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6 269 грн. 38 коп. - заборгованість за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 748 грн. 31 коп. - штраф (процентна складова), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 25 вересня 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 4 400 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак порушив умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і має погасити заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в клопотанні просив розглядати справу без його участі, зазначив, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 25 вересня 2014 року, прізвище, ім'я та по батькові відповідача в ній вказано на російській мові як «[PERSON]» (а.с. 8). В паспорті громадянина України, копія якого долучена до матеріалів справи, прізвище, ім'я та по батькові відповідача зазначено як «[PERSON]» (а.с. 25). Суд встановив, що 25 вересня 2014 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому процентна ставка змінювалась і становила з 01 квітня 2015 року 43,2 відсотки. В зв'язку з неналежним виконанням боржником договірних зобов'язань, станом на 11 вересня 2017 року за кредитним договором від 25 вересня 2014 року виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 804,72 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 3 892,10 грн., заборгованість за пенею в розмірі 6 269,38 грн. Договір передбачає відповідальність сторін у випадку невиконання його умов. Наявність угоди між сторонами підтверджується заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг, а сума заборгованості - її розрахунком станом на 11 вересня 2017 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобов'язання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Разом із тим, встановлено, що банком у розрахунку заборгованості відповідачу за зазначеним договором одночасно нарахована пеня і штрафи, що відповідно до ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Оскільки за порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором даним рішенням стягується пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, то в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 804,72 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 3 892,10 грн., заборгованість за пенею в розмірі 6 269,38 грн., а також судові витрати, понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial