Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Позивач), в особі свого представника, 17 грудня 2015 року звернулося до Апеляційного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - Відповідач ) про стягнення заборгованості. Згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року, цивільну справу передано до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 27.04.2011 р. № 0072010273 від 04.02.2014 р. (далі - Договір), відповідно до якого Позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операції з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 грн. строком до 31.01.2017 р. включно. Вказує, що відповідно до Договору Відповідач зобов'язувався сплачувати проценти щомісяця Позивачу за користування Кредитом у розмірі 36 % річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, за який вони були нараховані. Проте, станом на 19.10.2015 р. зобов'язання Відповідача в частині погашення кредиту та процентів залишаються невиконаними. Вказує, що станом на 19.10.2015 р. загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за кредитним договором залишається непогашеною та становить 5 037,36 гривень. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час і дату розгляду заяви повідомлявся належним чином, свого представника до суду, для участі в судовому засіданні не направив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 27.04.2011 р. № 0072010273 від 04.02.2014 р.,відповідно до якого Позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операції з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 грн. строком до 31.01.2017 р. включно (а.с. 11-14). Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.10.2015 р. загальна сума заборгованості Відповідача перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за Кредитним договором залишається непогашеною та становить 5 037, 36 грн., з яких: 2 798, 62 грн. - заборгованість за кредитом; 1657, 48 грн. заборгованість за процентами; 517,16 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 64.10 грн. -пеня, нарахована на прострочену заборгованість (а.с. 8-10). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Відповідачем було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 27.04.2011 р. № 0072010273 від 04.02.2014 р., відповідно до якого Позивачем було відкрито Відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операції з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 грн. строком до 31.01.2017 р. включно, умови якого Позивачем було виконано, шляхом надання Відповідачу кредитних коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з Відповідача підлягає до стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» сума заборгованості у розмірі 5 037, 36 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з Відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1348 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved