Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2619/0708/71-054 від 10. 07. 2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». 10. 07. 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступник якого ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2619/0708/71-054 з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 278 000,00 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 278 000,00 дол. США. Відповідач не належно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01. 11. 2013 року утворилась прострочену заборгованість: за кредитом - 221915,52 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 1773770,75 грн., по відсотках - 7469,58 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 59704,35 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до умов кредитного договору відповідачу була нарахована неустойка - пеня в сумі 234,63 дол. США., що по курсу НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 1875,4 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 10. 07. 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступник якого ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір 2619/0708/71-054-Z-1, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS], яка має загальну площу 113,30 кв.м., житлову 57.80 кв.м і складається з чотирьох кімнат придатному до житла стані, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 від 10. 07. 2008 року до кредитного договору сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 1 421 092, 15 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 178 900,00 дол. США. В зв'язку із невиконанням боржником зобов'язань стосовно умов повернення кредиту позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру під номером [ADDRESS], яка має загальну площу 113,30 кв.м., житлову 57,80 кв.м і складається з чотирьох кімнат придатному до житла стані, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2619/0708/71-054 від 10. 07. 2008 року, яка станом на 01. 11. 2013 року становить 1 835 350,50 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Вбачається, що згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2619/0708/71-054 від 10. 07. 2008 року, що було укладено між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, усі права кредитора за вищезазначеним кредитним договором належать ПАТ «Альфа-Банк», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст.. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 10. 07. 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступник якого ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2619/0708/71-054 з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 278 000,00 дол. США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07. 12. 2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 278 000,00 дол. США. В свою чергу, відповідач не належно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01. 11. 2013 року утворилась прострочену заборгованість: за кредитом - 221915,52 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 1773770,75 грн., по відсотках - 7469,58 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 59704,35 грн. Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст.. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, в зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до умов кредитного договору [PERSON] була нарахована неустойка - пеня в сумі 234,63 дол. США., що по курсу НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 1875,4 грн. Судом встановлено, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором 10. 07. 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступник якого ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір 2619/0708/71-054-Z-1, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS], яка має загальну площу 113,30 кв.м., житлову 57.80 кв.м і складається з чотирьох кімнат придатному до житла стані, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Відповідно до договору про внесення змін та доповнень №1 від 10. 07. 2008 року до кредитного договору вбачається, що сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 1 421 092, 15 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 01. 11. 2013 року становить 178 900,00 дол. США. Відповідно до ст.. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно умов іпотечного договору, а саме п. 11, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобов'язання, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення боржником основного кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених іпотечним договором, у тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у п.п 12.1, 12.2, 12.3 іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. Вбачається, що на виконання умов кредитного договору та іпотечного договору [PERSON] було направлено вимогу, а саме: повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак вказане повідомлення було залишено відповідачем без реагування. Таким чином, зважаючи на невиконання боржником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Відповідно до ч. 6 ст. З ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ «Про іпотеку». Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем основного зобов'язання, позивач має право звернутися до останнього з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, враховуючи те, що [PERSON] виконує свої зобов'язання за договором не належним чином, в результаті чого має значну заборгованість за договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved