Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з наведеним позовом та просить суд: зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» укласти з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» договір купівлі-продажу будинку №9, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, 2-й Ковалевської Софії провулок та договір купівлі-продажу земельної ділянки адресою м. Чернівці, 2-й Ковалевської Софії провулок, 9, площею 0,0600 га, з кадастровим номером 7310136300:13:003:0204; зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчити договір купівлі-продажу будинку №9, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, 2-й Ковалевської Софії провулок та договір купівлі-продажу земельної ділянки адресою м. Чернівці, 2-й Ковалевської Софії провулок, 9, площею 0,0600 га, з кадастровим номером 7310136300:13:003:0204 без витребування у Продавця оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.07.2005 року, видане Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №502/11 від 05.07.2005 року, та Держаного акту про право власності на землю серії ЯЕ № 342872 від 20 липня 2003 року, виданого Чернівецької міською радою, на підставі запису про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач зазначає, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Інудстріальна» 04.04.2016 року був укладений попередній договір, за умовами якого сторони не пізніше 20 травня 2016 року зобовязались укласти договори купівлі-продажу житлового будинку №9, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, 2-й Ковалевської Софії провулок, та земельної ділянки за тією адресою, площею 0,0600 га, з кадастровим номером 7310136300:13:003:0204, які належать [PERSON]. Право продажу цього майна належить Відповідачу на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 листопада 2009 року справі №2-1863/09 , що набрало законної сили 07.11.2009 року. Позивач вказує, що 16.05.2016 року представник банку та представник ТОВ «Естейт Селлінг» зявились до приміщення нотаріальної контори Приватного нотаріуса [PERSON] для укладання та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу наведеного майна, але Відповідач 2 відмовила у посвідчені вказаних правочинів, оскільки у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо вказаного будинку та оригінал держаного акту про право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться цей будинок, через що нотаріус винесла постанови про відмову у вчиненні вищенаведених нотаріальних дій. Позивач вважає наведені постанови Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу незаконними, та просить їх скасувати, посилаючись на ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» та вважає, що нотаріус мала право посвідчити наведені договори купівлі-продажу без наявності у Позивача оригіналів правовстановлюючих документів на вказаний вище будинок та земельну ділянку тільки на підставі записів про право власності в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього, ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що ТОВ «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» ухиляється від укладання наведеного правочину, оскільки відмовляється звернутись до іншого нотаріуса за посвідченням вказаних угод. Представник позивача в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» 04.04.2016 року було укладено попередній договір. За умовами цього договору сторони не пізніше 20 травня 2016 року зобовязались укласти договори купівлі-продажу житлового будинку №9, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, 2-й Ковалевської Софії провулок, та земельної ділянки за тією адресою, площею 0,0600 га, з кадастровим номером 7310136300:13:003:0204, які належать [PERSON]. Право продажу цього майна належить Відповідачу на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 листопада 2009 року справі №2-1863/09, що набрало законної сили 07.11.2009 року. Судом встановлено, що правовстановлюючими документами на будинок №9, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, 2-й Ковалевської Софії провулок, та земельну ділянку за тією адресою, площею 0,0600 га, з кадастровим номером 7310136300:13:003:0204, які належать [PERSON] є: свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.07.2005 року, видане Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №502/11 від 05.07.2005 року, та Держаний акт про право власності на землю серії ЯЕ № 342872 від 20 липня 2003 року, виданого Чернівецької міською радою. З п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку вбачається, що при посвідченні таких угод нотаріус має вимагати від продавця оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Але частиною 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що угоди про відчуження майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, законодавець передбачив у Законі альтернативу для визначення способів, що підтверджують право власності особи на її майно: наявність правовстановлюючих документів або наявність запису в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Аналізуючи п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку, суд приходить до висновку, що ці норми безпідставно, тобто всупереч наведеним положенням Закону, звужують коло способів підтвердження права власності, тобто, суперечить принципу верховенства права, закріпленому у ст. 8 Конституції України. Отже, через це суд критично оцінює посилання ПН ДМНО [PERSON] в оскаржуваних постановах та філії «Індустріальна» ТОВ «Естейт Селлінг» в запереченнях щодо необхідності застосування наведених норм Порядку до спірних правовідносин, та вважає, що норми .п. 1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку не підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи. За таких обставин суд погоджується із висновком позивача про незаконність постанов приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Щодо посилань майбутнього покупця на небажання укладати договори без витребування нотаріусом у продавця оригіналів правовстановлюючих документів та небажання звертатись за посвідченням цих угод о іншого нотаріуса, запропонованого позивачем, як на підставу відмови від виконання зобовязань за укладеним попереднім договором, суд зазначає, що це не є підставою для відмови від виконання зобовязань згідно ст. 525 ЦК України та умов наведеного договору. Суд також вважає правильним способи захисту своїх прав, що обраний позивачем, а саме: необхідність відновлення положення, що існувало до порушення, та примусового виконання зобовязання шляхом зобовязання ТОВ «Естейт Селлінг» Україна укласти договори купівлі-продажу, визначені попереднім договором, та зобовязання нотаріуса посвідчити ці договори без витребування у позивача правовстановлюючих документів. При цьому суд вважає, що при посвідченні вказаних правочинів нотаріус має застосувати ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» без врахування інших нормативних актів в частині, в якій вони суперечать цьому закону. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved