Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, Управління Державної міграційної служби в Тернопільській області про виселення, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №ТЕАWGК00520012 від 10.03.2006 року, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 308 000,00 грн., який він зобов'язувався повернути в строк до 09.03.2021 року з відсотковою ставкою 12,00 % річних за користування кредитними коштами. Однак, [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворився борг на суму 1149077,28 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 10 березня 2006 року уклали договір іпотеки №ТЕАWGК00520012, згідно якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 69,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 336 939 грн. 00 коп. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 квітня 2008 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 346 216 гривень 46 коп. на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] та виселено громадян, які мешкають у зазначеній квартирі. Проте, відповідачі, поновивши у 2014 році свою реєстрацію, самовільно вселились у зазначену квартиру, та на даний час там проживають, що унеможливлює позивачу провести реалізацію зазначеного предмету іпотеки в рахунок погашення боргу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Представник відповідача - [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні просить відмовити, посилаючись на те, що питання виселення відповідачів уже вирішувалось Тернопільським міськрайонним судом, про що було ухвалено судове рішення 08 квітня 2008 року, а тому повторне виселення відповідачів має проводитись у межах відновленого виконавчого провадження. Відповідач [PERSON], яка є законним представником [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилась, проте належним чином, неодноразово повідомлялась про місце та час судового розгляду. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судовому засіданні щодо виселення неповнолітньої [PERSON] проти позову заперечила та просила суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби в Тернопільській області в судове засідання не з»явився, подав письмову заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив: Відповідно до Кредитного договору № ТЕАWGК00520012 від 10.03.2006 року ПриватБанком (на даний час - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») в особі Тернопільської філії ЗАТ КБ «Приватбанку», [PERSON] було надано кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 315 317,00 грн. на придбання житла, а також 43 317,00 грн. на сплату страхових платежів, який він зобов'язувався повернути в строк до 09.03.2021 року з відсотковою ставкою 12,00 % річних за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 10 березня 2006 року уклали договір іпотеки №ТЕАWGК00520012 (надалі - Договір іпотеки), згідно якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 69,50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 336 939 грн. 00 коп. Як вбачається із рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 квітня 2008 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом закритого акціонерного товариства КБ «Приватбанк» в особі Тернопільської філії ЗАБ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, вирішено звернути стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 346 216 гривень 46 коп. на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом продажу ЗАТ КБ «Приатбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та виселено громадян, які мешкають у зазначеній квартирі. В силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, не потребують доказування підставність звернення стягнення заборгованості за договором кредиту на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом її продажу позивачем, оскільки зазначені обставини уже встановлені судовим рішенням. Як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 13 травня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-н-18, виданого Тернопільським міськрайонним судом16.02.2009 року про виселення громадян, які мешкають у квартирі [ADDRESS], згідно акту державного виконавця від 30.03.2010 року рішення боржником виконано, а тому виконавче провадження щодо цього закінчено. Як вбачається із копії заяви [PERSON] від 30.03.2010 року, адресованої начальнику першого відділу ДВС, [PERSON] 30.03.2010 року в добровільному порядку виконав рішення суду згідно виконавчого листа від 16.09.2009 року, звільнивши квартиру від по сторонніх предметів та осіб, що з ним проживають, що підтверджено актом державного виконавця від 30.03.2010 року. Як вбачається із інформації наданої відділом адресно-довідкової роботи Управління Державної міграційної служби в Тернопільській області від 26.05.2014 року №3151, [PERSON], [PERSON], [PERSON], поновлено реєстрацію у квартирі [ADDRESS] 15 лютого 2014 року. Відповідно до пояснень наданих [PERSON] та його представником у судовому засіданні, на даний час, у спірній квартирі проживає він із дружиною [PERSON] та своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], іншого житла у своїй власності не має. Зазначену обставину підтверджено складеним актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім»ї [PERSON], складеного спеціалістами служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради 19 червня 2013 року. Відповідачем [PERSON] на даний час взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконано, станом на 30.11.2012 року у нього існує заборгованість перед позивачем за невиконання укладеного кредитного договору від 10.03.2006 року в сумі 1 149 077,28 грн., яка складається із: - 315 646,84 грн. - заборгованість за кредитом; - 290 190,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 102 516,56 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 440 723,22 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до пункту 17.12 зазначеного Договору іпотеки, Іпотекодавець зобов'язався не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у Предметі іпотеки без письмової згоди на це Іпотекодержателя. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», суд одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. В порядку виконання вимог ст.ст. 35, 40 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення боржника (іпотекодавця, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору та про вимогу добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення Позивачем виконані в повному обсязі, що підтверджується наявним при матеріалах справи повідомленням №30.1.0.0/2 - 616 від 05.10.2012 р., яке відповідачем залишено без реагування. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення, а тому слід виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку. При цьому суд вважає, що посилання представника відповідачів на ту обставину, що судове рішення із цього приводу судом уже виносилось, а тому примусове виселення може бути проведено тільки у межах Закону України «Про виконавче провадження», не заслуговують на увагу, оскільки рішення про виселення від 08 квітня 2008 року ухвалювалось Тернопільським міськрайонним судом без зазначення осіб, які мешкають у квартирі [ADDRESS], а відповідачі самовільно вселились у спірну квартиру, поновивши свою реєстрацію у лютому 2014 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved