Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] (надалі ПАТ КБ) «ПРИВАТБАНК» звернулося до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 13898,58 грн. за кредитним договором та витрат понесених на сплату судового збору в сумі 1762,00 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що 21.05.2012 року відповідач уклала з Банком договір № б/н, відповідно до умов якого, отримала кредит в розмірі 5130,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому Договором. Відповідач, не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов'язанням, що призвело до заборгованості, яка станом на 21.01.2018 року становить 13898,58 грн., з яких 1157,43 грн. - тіло кредиту, 5300,05 грн. - нараховано процентів за користування кредитом, 6303,07 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована складова), 638,03 - штраф (процентна складова). Позовна заява надійшла до суду 21.03.2018 року. Тому на виконання вимог\~ст. 122 ч. 3 ЦПК України\~ судом направлявся запит до відповідного органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, для перевірки зареєстрованого місця проживання/перебування відповідача [PERSON] Відповідь на запит судом отримана 03.04.2018 року, справа підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому ухвалою від 04.04.2018 року було відкрито провадження у справі. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у звязку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.05.2012 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5130,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 11). Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку із ненаданням позивачу грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим станом на 21.01.2018 року має заборгованість в сумі 13898,58 грн., з яких 1157,43 грн. - тіло кредиту, 5300,05 грн. - нараховано процентів за користування кредитом, 6303,07 грн. - нараховано пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована складова), 638,03 - штраф (процентна складова). Вказані суми підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем до матеріалів справи (а.с. 5-9). Відповідно до вимог ст. ст.\~6,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із п. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Детально вивчивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», виходячи з наступного. Згідно зі\~ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У частині 1\~ст. 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Встановлений законом розмір неустойки може бути збільшений у договорі (ч. 2\~ст. 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3\~ст. 551 ЦК України). Положення ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~ст. 3 цього Кодексу\~щодо загальних засад цивільного законодавства та\~ст. 12 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо її розмір значно перевищує розмір збитків. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1120цс15, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. При цьому, встановивши, що розмір пені значно перевищує розмір основного боргового зобов'язання за кредитним договором, а також те, що у разі стягнення заборгованості у визначеному банком розмірі, в тому числі і пені, призведе до порушення прав [PERSON], суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин положень ч. 3\~ст. 551 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2\~ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За положеннями\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу. На підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12760 гривень 55 копійок, яка складається з: тіло кредиту - 1157,43 грн., нарахованих процентів за користування кредитом - 5300,05 грн., нарахованої пені - 6303,07 грн. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним при звернені з позовом до суду в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial