Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 02.04.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 22.03.2018 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 46918,77 грн., яка складається з наступного: 7535,08 грн. - заборгованість за кредитом, 4863,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31809,64 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2210,42 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не сплачує, що є порушенням прав ПАТ КБ «Приватбанк». Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , заборгованість у сумі 46918,77 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву , в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач вимагає стягнення заборгованості у занадто великому розмірі, який є необґрунтованим. Штрафи та пеня нараховані в порушення приписів ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Заборгованість виникла внаслідок його скрутного матеріального становища. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском встановленого трирічного строку позовної давності та надмірно завищеною сумою позовних вимог. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Гаренко Н.В. в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив розглянути справи у його відсутність. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 02.04.2011 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із «Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг», «Пам`ятки клієнта», «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів», відповідач отримав кредит у сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту типу «Універсальна» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних. Як вбачається із копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання в Приватбанку №б/н від 02.04.2011 року, підписаної відповідачем [PERSON] , він погодився з тим, що ця «Анкета-Заява» разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та Правилами надання банківських послуг», також «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг. При цьому, позивачем не додано до позовної заяви «Пам`ятки клієнта». Пунктом 1.1.2.5. «Умов та Правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитратою платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.1.2.5. «Умов та Правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, за перевитратою платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 1.1.5.20. «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Відповідно до п. 1.1.5.21. «Умов та Правил надання банківських послуг» якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановлено у заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості. У разу непогашення зазначеного простроченого зобов`язання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 02.04.2011 року станом на 22.03.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість в загальній сумі 46918,77 грн., яка складається з наступного: 7535,08 грн. - заборгованість за кредитом, 4863,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31809,64 грн. - пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2210,42 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з пропуском встановленого трирічного строку позовної давності. В судовому засіданні встановлено, що відповідач відповідно до укладеного кредитного договору отримав кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії - січень 2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості, починаючи з 24.05.2011 року по 30.09.2016 року, відповідачу здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом. За період з 24.05.2011 року по 31.05.2015 року заборгованість за відсотками за користування кредитом становила 186,36 грн., а за період з 01.06.2015 року по 30.09.2016 року - 4863,63 грн. Станом на 22.03.2018 року заборгованість по тілу кредиту становила 7535,08 грн. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Проте судом не було встановлено, що відповідачем були погодженні та підписані умови надання кредиту, в яких встановлено строк позовної давності до 50 років, а тому, в даному випадку підлягає застосуванню строк позовної давності, встановлений чинним ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Таким чином, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. З відомостей, наданих позивачем, судом було встановлено, що строк дії кредитної картки № [NUMBER] , яку отримав відповідач [PERSON] сплинув 31.01.2018 року. Таким чином, з 01.02.2018 року почався перебіг строку позовної давності щодо вимог про стягнення тіла кредиту в сумі 7535,08 грн. Позивач звернувся до суду з цим позовом 13.05.2018 року, що підтверджується копією реєстру поштових відправлень №8874071. Таким чином, позивач не пропустив строк звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 7535,08 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Як вже зазначалось судом, відсотки за користування кредитом відповідачу нараховувались за період з 24.05.2011 року по 31.05.2015 року в сумі 186,36 грн., а за період з 01.06.2015 року по 30.09.2016 року - в сумі 4863,63 грн. Таким чином, враховуючи, що банк звернувся до суду з цим позовом 13.05.2018 року, стягненню на користь позивача підлягають відсотки за період з 12.05.2015 року до 13.05.2018 року. Виходячи з розміру заявлених позовних вимог, враховуючи приписи ч.1 ст.13 ЦПК України (щодо меж розгляду позовних вимог), суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом за період з 01.06.2015 року по 30.09.2016 року в сумі 4863,63 грн. Щодо вимог про стягнення штрафів та пені суд відзначає наступне. Згідно із абзацом першим, другим ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 року №1275-р, місто Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що пеня та/або штраф за період з 14 квітня 2014 року, яка була нарахована на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню з відповідача не підлягає. Позивачем не було надано відомостей щодо дати нарахування суми штрафів, а тому суд вважає, що фіксовані та процентні суми штрафу були нараховані відповідачу в період проведення антитерористичної операції та не підлягають стягненню згідно норм вищезазначеного Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконав зобов`язання за договором № б/н від 02.04.2011 року, а тому вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» підлягають частковому задоволенню в загальній сумі 12398,71 грн., яка складається з наступного: 7535,08 грн. - заборгованість за кредитом, 4863,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 465,70 грн.

Outcome: partial