Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 89287 грн. 98 коп., з яких: 1949 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 77714 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4896 грн. 53 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4228 грн. 00 коп. - штраф (процентова складова), у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами 14.08.2013 року кредитного договору № б/н, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 14.08.2013 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1400 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, пенею та комісією та штрафи, що станом на 31.05.2018 року складає 89287 грн. 98 коп. Ухвалою суду від 05.07.2018 року, провадження по справі відкрито й призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 14.01.2014 року між сторонами укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1949 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з вимог ст.ст.526 та 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримавши кредит в розмірі 1400 грн. 00 коп., відповідач лише частково погашав кредит та проценти по ньому, в результаті чого станом на 31.05.2018 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 89287 грн. 98 коп., з яких: 1949 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 77714 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4896 грн. 53 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4228 грн. 00 коп. - штраф (процентова складова). Відповідно до матеріалів справи банк нараховує проценти в розмірі 2,5% на місяць з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача станом на 31.05.2018 року, заборгованість за процентам за користування кредитом в розмірі 77714 грн. 45 коп. складається з процентної ставки, яка на момент укладання договору між позивачем та відповідачем складала 30,00% на рік (2,5% на місяць), проте змінювалась в односторонньому порядку позивачем, зокрема: з 01.09.2014 року до 34,80% на рік (2,9% на місяць); з 01.04.2015 року до 43,20% на рік (3,6% на місяць). З огляду на матеріали позовної заяви, зміни процентної ставки повністю узгоджуються з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зокрема, п.1.1.3.2.3 кредитного договору передбачає право позивача проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформується позичальник шляхом надання виписки по картковому рахунку. Проте, суд не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на умови кредитного договору, зміна позивачем в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом, з огляду на вказані приписи ч.3 ст.1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. За таких обставин підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає. Отже, за період з 01.09.2014 року по 31.05.2018 року підлягає застосуванню відсоткова ставка у 30,00% річних. Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ надані Банком розрахунки заборгованості процентів за користування кредитом, процентної складової штрафів та загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Так, розмір заборгованості по процентам відповідача перед Банком станом на 31.05.2018 року становить 2928 грн. 28 коп. (1949 грн. 00 коп. (заборгованість за тілом кредиту) х 30,00% : 360 днів х 1368дні (кількість днів, за яку нараховується заборгованість, а саме з 01.09.2014 року по 31.05.2018 року) + 706 грн. 42 коп. (раніше нараховані проценти за користування кредитом з 14.08.2013 року по 31.08.2014 року). Отже, процентна складова штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5%, та становить 243 грн. 86 коп. (1949 грн. 00 коп. + 2928 грн. 28 коп. х 5%). Крім того, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку сума у розмірі 4896 грн. 53 коп. вказана одночасно як пеня та комісія, без уточнення її складових. Тобто відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, а також зважаючи на норми ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією слід відмовити, стягнувши штраф передбачений Угодою. З огляду на все наведене вище, суд приходе до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5621 грн. 14 коп., з яких: 1949 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 2928 грн. 28 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 243 грн. 86 коп. - штраф (процентова складова). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з платіжним дорученням № PROM8BKEFI від 08.06.2018 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Частина задоволених позовних вимог складає 6,3% від заявлених вимог позивача, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 111 грн. 00 коп.

Outcome: partial