Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 лютого 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 002-20001-150211, за умовами якого Банк надає відповідачу кредитні кошти у сумі 11263, 00 грн. на строк 24 місяця, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 14 лютого 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи зі ставок: перші 4 місяців процентна ставка встановлюється на рівні 0, 01% річних, починаючи з 5-го місяця користування кредитом процентна ставка встановлюється на рівні 60, 00 % річних, починаючи з 13-го місяця користування кредитом процентна ставка встановлюється на рівні 48% річних. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 08 квітня 2014 року має заборгованість у сумі 10921, 38 грн., а тому АТ «Дельта Банк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В судове засідання представник позивача Духота І.В. не з'явився. В позовній заяві просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, від неї не надійшло заяви про розгляд справи без її участі. Письмових заперечень проти позову не надала. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 лютого 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та відповідач уклали кредитний договір № 002-20001-150211, за умовами якого Банк надає відповідачу кредитні кошти у сумі 11263, 00 грн. на строк 24 місяця, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 14 лютого 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи зі ставок: перші 4 місяців процентна ставка встановлюється на рівні 0, 01% річних, починаючи з 5-го місяця користування кредитом процентна ставка встановлюється на рівні 60, 00 % річних, починаючи з 13-го місяця користування кредитом процентна ставка встановлюється на рівні 48% річних. Відповідно до розрахунку, доданого до матеріалів справи разом із позовною заявою, заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 08 квітня 2014 року становить 10921, 38 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 7833грн.79 коп.; заборгованості за відсотками - 3087 грн. 59 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 1054 ЦК України передбачно, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved