Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» звернулося з позовом до [PERSON] та після уточнення вимог просив стягнути заборгованість за період з 31.01.2012 року по 31.01.2015 року у розмірі 16376,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 515,05 грн., 14605 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи - 500 грн. фіксована частина та 756 грн. - процентна складова. В обгрунтування вимог позивач вказував на те, що 06.09.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]\~\~ було укладено договір № б/н, згідно якого [PERSON]\~\~\~отримала кредит у розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач умови договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснювала, у зв'язку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 16376,05 грн., яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач та її адвокат [PERSON]М в судовому засіданні заперечували проти вимог. Відповідач вказувала на те, що вона не укладала угоди з банком, карткою не користувалася. Крім того зазначила, що строк для стягнення боргу вже закінчився, тому підстав для задоволення вимог немає. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.09.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]\~було укладено договір № б/н, згідно якого [PERSON]\~\~отримала кредит у розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.9,10-15). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно до п.п. 6.6 умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконувати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі прострочення кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, при порушені клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором понад 30 днів, він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума боргу за період з 31.01.2012 року по 31.01.2015 року склала - 16376,05 грн., з яких заборгованість за кредитом 515,05 грн., 14605 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи: 500 грн.- фіксована частина та 756 грн.- процентна складова (а.с.147-149). Відповідно до п. 3.1.1 ч. 3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг, карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк дії кредитного ліміту співпадає із строком дії платіжної картки. Боргові зобовязання підлягають сплаті держателем карти\~щомісячно протягом строку дії карти. Даний платіж розраховується як сума овердрафту і сума щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом. Залежно від виду платіжної карти, розмір та порядок розрахунку щомісячного платежу зазначений у заяві та памятці клієнта і виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карт. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу суму кредиту. У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.\~267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.\~257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема,\~ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на\~ позов, тобто можливістю реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Крім того,\~п.\~3.2\~Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Пунктом\~2.9\~Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137, визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Відповідно до\~Умов розмір боргових зобовязань держателя картки підлягає щомісячній сплаті протягом строку дії картки, а тому за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14). Відповідно до ч. 1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами\~\~(ч. 1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст.251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Верховний Суд України в своїй постанові від 22.10.2014р., у справі № 6-127цс14 висловив правову позицію, щодо строку позовної давності в кредитних правовідносинах, зокрема зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що граничний строк дії картки 09/12, тобто по 31.09.2012 року, а позовна заява подана до суду 31.03.2015 року, тобто до спливу трирічного строку (а.с.153). Як вже судом було вказано, у розмір заборгованості позивачем було враховано суму за період з 31.01.2012 року по 31.01.2015 року, однак з урахуванням граничного строку картки період необхідно враховувати лише з 31.09.2012 року і по 31.01.2015 року. Отже, з урахуванням зазначено періоду, з відповідача належить до стягнення тіло кредиту - 515,05 грн. та проценти за користування кредитом у розмірі 36% річних, що складає 432,65 грн. (515,05 грн. Х3%/100% Х28 місяців ) Що стосується вимоги про стягнення штрафу, то вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.1\~ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Враховуючи норми п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, якою встановлено позовну давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд прийшов до висновку, що в частині вимоги про стягнення штрафів: 500 грн. -фіксована частина та 756 грн. -процентна складова необхідно відмовити у звязку з пропуском річного строку для їх стягнення. Доводи відповідача про не укладення угоди судом не приймаються до уваги, оскільки не підтверджені з її боку належними доказами, а щодо невизнання позову у звязку з пропуском строку позовної давності по заявленим вимогам, то суд не погоджується з такими доводами на підставі вищевикладеного. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України\~на користь позивача необхідно також стягнути з відповідача\~\~понесені позивачем витрати, пропорційно задоволеним вимогам та з урахуванням вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» на час звернення до суду, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial