Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача - [PERSON], з урахуванням уточнень, заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.03.2011 у сумі 13605,66 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.03.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідач в свою чергу не виконує умови договору, в результаті чого станом на 31.01.2015 утворилась вищевказана заборгованість. Представник позивача Луньова А.Г. в призначене судове засідання не з'явилась, до суду надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. В судовому засіданні 24.09.2015 Луньова А.Г. уточнила позовні вимоги, і просила суд вважати правильним написання дати укладення кредитного договору 16.03.2011, замість неправильної, яка зазначена в позовній заяві 13.04.2011. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та через оголошення в газеті Кіровоградської обласної ради та обласної державної адміністрації «Народне слово» №37(3215) від 10 вересня 2015 року. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що відповідно до копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, 11.04.2011 [PERSON] ознайомившись із умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, просив надати йому послугу у виді - зарплатна картка. Крім того, відповідач надав згоду на те, що підписана ним заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. 13.04.2011 правильність і достовірність відомостей перевіренні [PERSON], ідентифікація клієнта проведена згідно з Порядком ідентифікації клієнтів під час відкриття рахунків і випуску платіжних карток (а.с.6 на звороті). До анкети-заяви позивачем долучено довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, з якої слідує, що вона видана по договору SAMDN50000042322721, [PERSON], з фінансовими умовами надання платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних ресурсів ознайомлений 16.03.2011 (а.с. 7). З первинного розрахунку долученого позивачем до позову вбачається, що розрахунок заборгованості здійснено за договором №б/н від 13.04.2011, укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON], станом на 31.01.2015 (а.с.4-5). Крім того, представником позивача Луньовою А.Г. в судовому засіданні 24.09.2015, як докази по справі було долучено, копію лише другої сторінки заяви для отримання кредиту/кредитної картки, з якої не можливо встановити - хто саме бажає оформити кредит, а є тільки відомості про: дружину [PERSON], бажання оформити платіжну карту Кредитка «Універсальна», бажаний кредитний ліміт в сумі 500,00 грн., дату підписання 16.03.2011, підпис (а.с.66) та виписку по картці [PERSON] за період з 22.08.2000 по 22.09.2015 (а.с.67-72). 06.10.2015 до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшла заява від представника позивача, в якій додатком зазначено розрахунок заборгованості за кредитним договором від 16.03.2011, однак оглянувши зазначений розрахунок встановлено, що по-перше він не містить інформації відносно якого кредитного договору він зроблений (ПІП відповідача (боржника), період за який зроблено розрахунок, тощо), по-друге він є копією, а саме не завірений належним чином, відсутня печатка банку (а.с. 77-79). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Обов'язковою ознакою договору є виявлення волі двох чи кількох сторін, спрямованої на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. В ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Дослідивши вказані матеріали суд вважає, що надані позивачем документи не є належною формою укладення договору кредиту, оскільки містять суттєві розбіжності: у анкеті відсутні анкетні відомості боржника, неможливо визначити дату укладання, умови договору і реальну заборгованість по кредитному договору, та позбавляють можливості суд встановити дійсну волю відповідача та сам факт отримання ним грошових коштів в кредит. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 61 ЦПК України зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що позивач на підтвердження позовних вимог, не надав належні докази, а саме копію кредитного договору та додатки до нього, тобто не довів обставини викладені в позовній заяві, на які посилається як на підставу своїх вимог, отже у позові слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як судом відмовлено в у задоволенні позовних вимог, то судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed