Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі також «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі також «Відповідач 1») Відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції (надалі також «Відповідач 2») про зняття арешту з нерухомого майна, а саме: квартири, реєстраційний номер 17433223, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 87-А (вісімдесят сім А), кв. 15-А (п'ятнадцять А), яка складається з 2 (двох) житлових кімнат. Загальна площа Предмету іпотеки становить 79,7 кв.м., житлова площа 44,9кв.м., що належить [PERSON] та є Предметом іпотеки за Договором іпотеки № б/н від 28 травня 2008 року, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, виконавче провадження № 29091220, 11.10.2011, відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції. Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без її участі. Зокрема, позовні вимоги мотивовані тим, що у звязку із винесенням державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 29091220 постанови про арешт майна боржника, а саме квартири, реєстраційний номер 17433223, що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, буд. 87-А (вісімдесят сім А), кв. 15-А (п'ятнадцять А), що належить [PERSON] та є Предметом іпотеки за Договором іпотеки № б/н від 28 травня 2008 року, іпотекодерждатель (Позивач) позбавлений можливості задовольнити свої вимоги до [PERSON] шляхом реалізації предмета іпотеки у звязку з наявністю у відповідному реєстрі запису про обтяження даного майна. Відповідачем 1 [PERSON], подано заяву про розгляд даної справи без його участі. Письмового відношення [PERSON] до даного позову до суду не надходило. Відповідач 2 Відділ державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання Відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції (а.с. 153-158), в якому Відповідач 2 покликається на те, що арешт з майна [PERSON] знято згідно постанови головного державного виконавця ВДВС Яремчанського МУЮ [PERSON] про звільнення майна з-під арешту ВП № 44690073 від 21.01.2015 року. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення представника Позивача, клопотання Відповідача 2, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 28 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором № 11350036000 від 28 травня 2008 року було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру під номером 15А, що знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Гетьмана Мазепи в будинку номер 87а, загальною площею 79,7 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., і складається з 2 (двох) житлових кімнат та належить [PERSON]. Відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 11350036000 від 28 травня 2008 року та Іпотечним договором від 28 травня 2008 року, укладеними між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]. Як зазначено в позовній заяві Позивачем, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором у нього утворилася заборгованість, яку банк не може погасити шляхом звернення стягнення не предмет іпотеки шляхом його продажу від свого імені, оскільки на квартиру, яка є предметом іпотеки, державним виконавцем в рамках відповідного виконавчого провадження накладено арешт. Так, Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 жовтня 2011 року ВП № 29091220 накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] межах суми звернення стягнення 194174,17 грн. Вищевказане виконавче провадження ВП № 29091220 відкрито на виконання виконавчого листа № 2-91, виданого 28 вересня 2011 року Яремчанським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 194174,17 грн. заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на той факт, що ПАТ «Дельта Банк», до якого перейшли права Іпотекодержателя стосовно спірної квартири (предмету іпотеки), відповідно до вимог чинного законодавства має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про зняття арешту зі спірної квартири, яка є предметом іпотеки. Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Порядок зняття арешту з майна врегульовано статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження». Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобовязаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Відтак, чинним законодавством про виконавче провадження передбачено імперативний порядок зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні. Крім того, частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, у відповідності до вимог частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно боржника, знімається у наступних випадках: - закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); - повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Підстави закінчення виконавчого провадження визначено статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Крім того, відповідно до частин 2, 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог чинного законодавства України про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, арешт, накладений на майно боржника, знімається. Так, суд звертає увагу на те, що в матеріалах даної цивільної справи міститься Постанова головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції від 21 січня 2015 року про звільнення майна боржника з-під арешту в рамках виконавчого провадження ВП № 44690073, відповідно до якої державним виконавцем звільнено з-під арешту все майно [PERSON]. Як випливає зі змісту мотивувальної частини вищевказаної постанови державного виконавця, підставою для зняття арешту з майна [PERSON] стало скасування ухвалою Яремчанського міського суду заочного рішення Яремчанського міського суду по справі № 2-91/2011 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості 194174,17 грн. Таким чином, Суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог закону державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції самостійно знято арешт з майна [PERSON], про що винесено відповідну постанову 21 січня 2015 року. Відтак, підстави зняття арешту зі спірної квартири відсутні, оскільки такий арешт самостійно знято державним виконавцем у звязку із скасуванням заочного рішення, на виконання якого відкрито виконавче провадження, в рамках якого було накладено даний арешт. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» станом на час розгляду даної цивільної справи є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки арешт, який Позивач просить зняти, самостійно знято державним виконавцем. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 19, 25, 49, 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed