Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Петрокоммерц-Україна» ( далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач - 1), [PERSON] (далі - Відповідач - 2) в якому після уточнення позовних вимог просить визнати недійсним внаслідок фіктивності договору дарування земельної ділянки площею 0,1020 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0006, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS], що був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 595 з моменту його укладення; скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки за [PERSON] площею 0,1020 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0006, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS] та яка була проведена 01.08.2011 року на підставі договору дарування земельної ділянки що був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 595; визнати недійсним внаслідок фіктивності договір дарування земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0007, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS], що був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 599 з моменту його укладення; скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки за [PERSON] площею 0,1500 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0007, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS] та яка була проведена 01.08.2011 року на підставі договору дарування земельної ділянки що був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 599. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 25 вересня 2007 року між Закритим Акціонергим Товариством «Банк Петрокоммерц-Україна», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство « Банк Петрокоммерц-Україна», та [PERSON] укладено кредитний договір № 1239н-09-07 від 25.09.2007 року. 03 грудня 2010 року Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ПАТ « Банк Петрокоммерц-Україна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу, яким вирішено стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 5 725 965,89 доларів США. В рамках судового процесу до винесення рішення по справі Солом'янським районним судом м. Києва 17.11.2010 року було винесено ухвалу про забезпечення позову та накладено арешт на майно [PERSON] , в тому числі і на земельну ділянку площею 0,1020 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0006 та на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0007, що розташовані за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS]. З метою ухилення від виконання вищезазначеного рішення суду, в період заборони відчуження нерухомого майна [PERSON] уклала договір дарування вказаних земельних ділянок з [PERSON] Вищевказані договори дарування укладено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами, а виключно з метою уникнення звернення стягнення на подаровані земельні ділянки, тобто вони є фіктивними, та у зв'язку з цим підлягають визнанню судом недійсними. Відповідно до витягів Державного земельного кадастру про спірні земельні ділянки № НВ-3201490522013 та № НВ-3201490132013, 01серпня 2011 року за [PERSON] було проведено реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки, таким чином державний виконавець в рамках відкритого виконавчого провадження позбавлений можливості проводити будь-які дії , направлені на задоволення вимог банку за рахунок цих земельних ділянок, що зумовлює необхідність скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки в разі задоволення позову. Позивач в судове засідання свого представника не направив, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу [PERSON] до суду не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін в заочному порядку, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для її вирішення по суті, а представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи. Суд , дослідивши та оцінивши матеріали справи встановив наступні обставини. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ПАТ « Банк Петрокоммерц-Україна» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу було встановлено, що 25 вересня 2007 року між Закритим Акціонергим Товариством «Банк Петрокоммерц-Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1239н-09-07 від 25.09.2007 року. В момент укладення кредитного договору [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] надала письмову згоду на укладення своїм чоловіком кредитного договору в інтересах своєї сім'ї, а тому вона повинна нести відповідальність за кредитним договором як солідарний відповідач. Вищевказаним рішенням суду вирішено стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість в розмірі 5 725 965,89 доларів США( а.с.11-19). Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2010 року , під час судового розгляду до винесення рішення по вказаній справі було забезпечено позов та накладено арешт на майно [PERSON] , в тому числі і на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] та на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого житлового, гаражного, дачного будівництва, яка зареєстрована на праві власності за [PERSON].(а.с.20). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.02.2011 року ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2010 року залишено без змін. У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 21 березня 2011 року згідно відомостей Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна були внесені відомості щодо арешту вищевказаних земельних ділянок, належних [PERSON] на підставі ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2010 року, запис № 12,13( а.с.35). 27 травня 2011 року постановою відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь Позивача 5 725 965,89 доларів США заборгованості за кредитним договором. 06 лютого 2012 року постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON], в тому числі і на спірні земельні ділянки ( а.с.42) 18 березня 2011 року [PERSON] ( дарувальник) та [PERSON] ( обдарована) було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,1020 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0006, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 595 ( а.с.6). 18 березня 2011 року [PERSON] ( дарувальник) та [PERSON] ( обдарована) було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 3223155400:05:111:0007, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, [ADDRESS], який був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 599( а.с.7) Суд вважає, що між сторонами виникли спірні цивільні правовідносини щодо правомірності відчуження земельних ділянок за договорами дарування. Визначивши спірні правовідносини суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків , які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь , що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається навмисно. Договори дарування земельних ділянок були укладені відповідачами 18.03.2011 року, тобто вже на момент невиконання [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором, винесення Солом'янським районним судом м. Києва рішення про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 5 725 965,89 доларів США, а також заборони відчуження ( арешту) майна [PERSON] та [PERSON], яке було встановлено ухвалою суду від 17.11.2010 року . [PERSON] передбачаючи наслідки, пов'язані з виконанням рішення Солом'янського районного суду м. Києва, з метою уникнення звернення стягнення на це майно в майбутньому, юридично змінила власника земельних ділянок на свою матір - [PERSON] При цьому укладенням фіктивних договорів дарування [PERSON] позбавила державного виконавця в рамках відкритого виконавчого провадження проводити будь-які дії направлені на задоволення вимог банку за рахунок відчужених нею земельних ділянок. Окрім того представником позивача в поясненнях було зазначено, що [PERSON] на час укладення договорів дарування знала про існування заборони відчуження вищезазначених земельних ділянок, оскільки її довіреною особою [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17.11.2010 року, якою було забезпечено позов банку до [PERSON] та [PERSON] та накладено арешт в тому числі і на земельні ділянки, які були подаровані [PERSON], що також підтверджується копією апеляційної скарги (а.с. 21-24). Відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку , що наявні всі підстави вважати вказані правочини фіктивними, оскільки вони спрямовані не на реальне настання правових наслідків правочину, а були укладені з метою уникнення звернення стягнення на майно для задоволення грошових зобов'язань [PERSON], встановлених рішенням Солом'янського районного суду м. Києва, що підтверджується вищевикладеним. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оскільки [PERSON] зареєструвала право власності на спірні земельні ділянки, а оскільки реєстрація проведена незаконно , то позов в частині скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки також підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позову ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому він підлягає задоволенню. В порядку та на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідачів по справі, - [PERSON] і [PERSON] на користь позивача сплаченого судового збору. На підставі ст. ст. 10, 60, 88, 224 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved