Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство в особі представника «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості договором відновлювальної кредитної лінії № 601, укладеного 28.08.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], згідно п.1.1 якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок), а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Для забезпечення виконання зобовязань по вищенаведеному кредитному договору, 03 грудня 2010 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 601/1. Оскільки відповідачі порушують зобовязання згідно даних договорів, сума заборгованості за кредитним договором, станом на 16.04.2015 р., становить 193 729,00 гривень. Просить стягнути з боржників дану заборгованість та суму сплаченого, при подачі позовної заяви, судового збору в розмірі 1 937,29 гривень. Представник позивача, згідно довіреності від 17.06.2015 р., [PERSON] в судовому засіданні частково змінив позовні вимоги в частині розміру суми позову, просить стягнути з відповідачів в користь банку 145 855,84 гривень, в решті позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, заперечує проти позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечили, просять відмовити в задоволенні такого за безпідставністю. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, та сторонами не оспорювалось, що 28.08.2007 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Буське відділення № [NUMBER] «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 601, згідно п.1.1 якого банк надав позичальнику кредит в сумі 200 000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок), а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.1.5.1.1, п.1.5.1.3 кредитного договору, проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше останнього робочого дня місяця, починаючи з наступного місяця після видачі першого траншу. Згідно п.1.2 кредитного договору кредит надавався на поточні потреби, окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, у період до 27.08.2010 р. Остаточним терміном повернення кредиту є 27.08.2010 р. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Факт видачі [PERSON] кредитних коштів готівкою, проти чого сторони в суді не заперечили, підтверджується розпорядженнями банку на видачу певної суми кредитних коштів. (а.с. 23) Договором від 01.11.2008 р. про внесення змін до договору відновлювальної кредитної лінії № 601 від 28.08.2007 р., плату за користування кредитом збільшено до 21% річних. (а.с. 22) Договором від 26.08.2010 р. до договору відновлюваної кредитної лінії від 28.08.2007 р. № 601 сторони погодили ліміт кредитування в сумі 200 000,00 грн., було змінено остаточну дату погашення кредиту на 27 серпня 2015 року та встановлено графік платежів, відповідно до якого, позичальник зобовязувався щомісячно до 27 числа місяця наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані проценти ануїтет ними платежами в сумі 5 410,67 грн. (а.с. 20-21) Для забезпечення виконання зобовязань по вищенаведеному кредитному договору 03 грудня 2010 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 601/1, згідно якого останній зобовязувався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до підпунктів 2.1.4, 2.3.1., 3.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором, в тому числі, у випадку затримки сплати частини кредиту та /або процентів за користування кредитом, інших платежів за цим договором на один календарний місяць, якщо позичальник не зможе вчасно сплатити суму кредиту, її частину або відсотки за користування кредитом або будь-які інші суми, які підлягають сплаті за цим договором. Банк 09.02.2015 р. за № 27-02/1363 направив [PERSON] письмове повідомлення - вимогу про дострокове повернення кредиту в сумі 66 540,05 гривень. (а.с. 15), однак така відповідачем повністю не виконана. Встановлено що 20 та 22 травня 2015 року позичальником частково погашено заборгованість в розмірі 62 735,64 грн. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до п.2.1 договору поруки, у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно умовами кредитного договору. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник заявили усне клопотання про зупинення провадження у дані й справі, оскільки [PERSON] подав в суд позов до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», третьої особи [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою судді від 06.11.2015 року відкрито провадження у даній справі, справа призначена до розгляду. (цивільна справа № 440/1582/15-ц., провадження № 2/440/708/2015 р.) (а.с. 80) В обґрунтування вище вказаного [PERSON] зазначив, що на його думку договором про внесення змін до договору відновлюваної кредитної лінії № 601 від 28.08.2007 р. укладеним 26.08.2010 р. фактично припинено зобовязання за договором відновлюваної кредитної лінії та замінено новим зобовязанням. Отже зміни до договору відновлюваної кредитної лінії стосувались не перенесення терміну повернення кредитних коштів чи зміни графіку платежів, а змінена вся сукупність істотних умов, а саме: збільшено зобовязання та проценти за основним зобовязанням і відповідальність за невиконання. Таким чином, відбулася зміна первинного зобовязання, відтак зміни викладені в новій редакції є фактично новим договором і являється новацією в розумінні ч. 2 ст. 604 ЦК України. [PERSON] додав, що порукою було забезпечене зобовязання за договором відновлюваної кредитної лінії № 601 від 28.08.2007 р., а не зобовязання, яке виникло за договором про внесення змін до договору відновлюваної кредитної лінії № 601 від 28.08.2007 р., оскільки перше зобовязання припинилося, то разом з ним припинилася і порука, якою забезпечувалось це зобовязання. Статтею 604 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється за домовленістю сторін. Зобовязання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація). Новація припиняє додаткові зобовязання, повязані з первісним зобовязанням, якщо інше не встановлено договором. За своїм змістом новація це угода про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового звязку сторін, оскільки замість зобовязання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобовязання. Юридичною підставою для зобовязання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первісного зобовязання. Новація не може мати місце у разі лише тільки зміни будь-якої умови договірного зобовязання, головним критерієм новації є домовленість сторін про припинення первісного зобовязання. Отже, для забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, 03 грудня 2010 р. між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 601/1, згідно якого останній зобовязувався відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобовязання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Так, 26 серпня 2010 р. між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору відновлюваної кредитної лінії від 28.08.2007р. № 601, яким було змінено остаточну дату погашення кредиту та встановлено графік платежів, відповідно до якого, позичальник зобовязувався щомісячно здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані проценти, а також збільшено розмір штрафних санкцій (пені) за неналежне виконання умов кредитного договору. Даним договором про внесення змін змінено умови кредитного договору. При цьому, він не містить домовленості сторін про припинення первісного зобовязання та виникнення нового. Сторони досягли згоди про перенесення остаточної дати та встановлення графіку платежів, що за своїм змістом є розстроченням сплати заборгованості частками на строк, визначений домовленістю сторін. Тобто, розстрочення не є тотожнім поняттям припиненню зобовязання та не може вважатися новацією. Договір про внесення змін не замінив зобовязання по первинно укладеному кредитному договору, а тому останній в свою чергу не є припиненим. Крім-того, договір поруки в часі був укладений пізніше договору про внесення змін до договору відновлюваної кредитної лінії № 601 від 28.08.2007 р.. Підписавши договір поруки поручитель підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами договору відновлюваної кредитної лінії № 601 від 28.08.2007р. (в тому числі з усіма додатками, які являються його невідємною частиною) і його наміри відповідають досягнутим домовленостям. (п.п. 6.5., 6.6. Договору поруки № 601/1 від 03.12.2010р.) (а.с. 19) Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 554 ЦК України, в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Заборгованість за кредитним договором, станом на 22.05.2015 року, становить 145855 (сто сорок п»ять тисяч вісімсот п»ятдесят п»ять) гривень 84 копійки, з яких: сума нарахованої пені по кредиту - 114 316,54 грн.; сума нарахованої пені по відсотках - 15 263,33 гривень; інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом 14 162,30 грн.; 3% річних від прострочених платежів 2 113,68 грн. Відповідачі порушили зазначені норми закону та умови договору, що виразилось у невиконанні належним чином зобовязань за вказаним договором, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню в користь позивача сума судового збору, сплаченого при подачі заяви.

Outcome: approved