Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 13942грн. 13коп. Позовні вимоги обґрунтовував позивач тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 4 лютого 2015 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 10708грн. 93коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В звязку з невиконанням відповідачкою зобовязань станом на 7 грудня 2016 року заборгованість складає 1942грн. 13коп., яка складається з: 7448грн. 16коп. заборгованості за кредитом, 1601грн. 63коп. заборгованості по відсоткам, 3575грн. 04коп. заборгованості по комісії та пені, 1317грн. 30коп. штраф, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання викликався належним чином, але не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Враховуючи думку позивача, у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідача суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 4 лютого 2015 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 10708грн. 93коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В звязку з невиконанням відповідачкою зобовязань станом на 7 грудня 2016 року заборгованість складає 1942грн. 13коп., яка складається з: 7448грн. 16коп. заборгованості за кредитом, 1601грн. 63коп. заборгованості по відсоткам, 3575грн. 04коп. заборгованості по комісії та пені, 1317грн. 30коп. штраф. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст.550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо заперечень проти позову. Але суд враховує, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 6 квітня 2017 року у цивільній справі № 500/4063/16-ц за позовом Банку до [PERSON] стягнуто за тим самим договором 7448грн. 16коп. заборгованості за кредитом, 1050грн. 48коп. заборгованості по відсоткам, 2085грн. 44коп. заборгованість по комісії та пені, 1317грн. 30коп. штрафу, тому стягненню підлягає різниця між позовними вимогами та раніше стягнутими сумами, яка складає 551грн. 15коп. заборгованості за відсотками та 1489грн. 60коп. заборгованості по пені та комісії. Тому суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволені частково у вище зазначених сумах. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved