Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~ заборгованості по кредитному договору, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.09.2011 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань. В звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 03.05.2016 року має заборгованість у розмірі 37900,12 грн., яка складається з наступного: 19065,97 грн. заборгованість за кредитом; 16094,63 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 458,56 грн. заборгованість з пені та комісії; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1780,96 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини. Додатково пояснив, що відповідач отримав кредитну картку, було відкрито кредитний рахунок, він використовував кредит та частково виконував свої зобовязання по його поверненню. 23.07.15 року повернув 318 грн., останнє погашення боргу відповідач здійснив 16.01.16 року в сумі 5 грн. 45 коп. в рахунок погашення заборгованості. 30.04.2015 р. відповідачем були вчинені операції по розрахункам за телекомунікаційні послуги та переказ грошових коштів з рахунку у розмірі 14650 грн. Операції були проведені за допомогою картки і пароля, якщо клієнт підтверджує проведення операцій паролем, то ці операції вважаються вчиненими клієнтом. Захист здійснюється за допомогою паролей, які надсилаються на телефон клієнта, якщо він передає їх третім особам, то це його відповідальність, бо за умовами договору клієнт несе відповідальність за передачу пароля та кодів третім особам. Комісія відповідачу не нараховувалася, 458.56 грн. це пеня. Просить позов задовольнити повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що 30.04.2015 року йому подзвонив чоловік, який представився працівником служби безпеки банку, та сказав, що в звязку з ситуацією на сході країни банк встановлює коди всім клієнтам. Спочатку він засумнівався, але працівник сказав, що скаже залишок коштів на його рахунку, після цього йому на телефон приходили в СМС повідомленнях коди, після чого чоловік сказав залишок по картці, а він назвав йому свій пін-код. Чоловік сказав побути на лінії, після чого сказав, що йому встановлено новий код. 05.05.2015 йому стало відомо, що з кредитної картки зникли гроші в розмірі 16333 грн. Звернувся в банк, де йому порекомендували звернутися в міліцію. Він звернувся, відкрито кримінальне провадження. Вважає, що оскільки грошові кошти, які зняті з його картки 30.04.2015 (01.05.2015) року в розмірі 153 грн., 1530 грн., 14650 грн. всього на суму 16333,00 грн., він не знімав і не використовував, оскільки ці кошти списані з його карткового рахунку іншою особою, з приводу чого він повідомив банк та звернувся в поліцію, то повертати ці кошти він не повинен, оскільки є потерпілим по кримінальному провадженню. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача, пояснив, що заборгованість відповідача перед банком утворилася внаслідок протиправних дій іншої особи, відносно відповідача було вчинено злочин, відкрито кримінальне провадження, а банк ігнорує свої обовязки, не провів службове розслідування з цього приводу. У позові просить відмовити. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт перебування сторін у договірних відносинах визнано сторонами та підтверджено договором № б/н від 29.09.2011 року, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, а [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати його ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6-32). На виконання вказаного договору банк оформив та видав відповідачу платіжну картку і ПІН-код до неї і здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій відповідача із використанням платіжної картки. Згідно п. 1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, що є складовою договору, (далі Умов) клієнт зобовязувався не передавати карту, ПІН третім особам, не використовувати карту чи нанесені на неї дані в цілях, не передбачених договором. (а.с. 12) Згідно п. 1.1.1.2.11 Умов клієнт зобовязаний інформувати банк, а також правоохоронні органи по факту втрати карти, ПІНа, сім-карти мобільного телефону або про отримання відомостей про їх незаконне використання. (а.с 12) Згідно п. 1.1.5.5. Умов банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунок клієнта, карту, відправленому в SMS повідомленні ПІН коді, паролях Системи Приват24 або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам в результаті недобросовісного виконання клієнтом умов їх зберігання і використання або прослуховування або перехоплення інформації в каналах звязку під час використання цих каналів. (а.с. 18) Згідно п. 2.1.1.7.4 Умов, утримувач карти несе відповідальність за всі операції, які супроводжуються авторизацією, включаючи операції, які супроводжуються введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення Утримувача карти в банк і заяви про блокування засобів на картрахунку. У випадку порушення утримувачем або довіреною особою умов договору, згідно з п. 1.1.3.2.2. (а.с. 14) банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, [PERSON] використав 19065,97 грн. кредиту та починаючи з лютого 2016 року, не повертає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Згідно довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н від 29.11.2013 року за яким було надано кредитну картку № 5168742304843976, яка відкрита 29.11.2013 року з терміном дії 06/17 року та картку № 4149625807679517, яка відкрита 09.06.2015 року з терміном дії 06/18 (а.с. 164) Згідно виписки по карті [PERSON] 01.05.2015 року з карти було знято телеком послуги: PORTMONE.MOBILE в розмірі 153 грн., телеком послуги: PORTMONE.MOBILE 1530 грн., та здійснено переказ зі своєї карти на суму 14650 грн., всього на суму 16333,00 грн. (а.с. 94, 102) Згідно витягу з кримінального провадження № 12015040150000176, яке відкрите Вільногірським відділенням поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, [PERSON], 05.05.2017 року звернувся до відділу поліції з заявою, яка внесена до ЄРДР, та повідомив, що 30.04.2015 року невстановлена особа, шляхом зловживання довірою, через офіційний сайт КБ «ПриватБанк» - «Приват 24» всесвітньої мережі Інтернет, таємно, навмисно, заволоділа грошовими коштами гр. [PERSON], чим спричинила останньому матеріальний збиток на загальну суму 16333 грн. (а.с. 193) Згідно листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», останній повідомляє, що технічно неможливо надати інформацію стосовно особи, номеру рахунку, адреси та інших відомостей, які мають відношення до переказу від 30.04.2015 року (01.05.2015 року) оскільки він був здійснений за допомогою стороннього еквайзеру, а саме portmohe.com.ua (а.с. 201) Розмір заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості і становить станом на 03.05.2016 року 37900 грн. 12 коп. (тридцять сім тисяч девятсот гривень 12 копійок), в тому числі: 19065,97 грн. заборгованість за кредитом; 16094,63 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 458,56 грн. заборгованість з пені та комісії; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1780,96 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 4-5). Згідно платіжного доручення від 01.06.2016 року, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], відповідно до укладеного між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», договору № б/н від 29.09.2011 року, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом та зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань. Також, позивач відповідно до п. п. 1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, які є також частиною договору, зобовязувався не передавати карту, ПІН третім особам, не використовувати карту чи нанесені на неї дані в цілях, не передбачених договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобовязання, ЦК України покладає на неї обовязок довести відсутність своєї вини. Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що кошти з кредитної картки відповідача, були зняті за допомогою стороннього еквайзеру, а саме portmohe.com.ua, після того, як відповідач повідомив ПІН-код належної йому картки третій особі , чим сприяв незаконному використанню його персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тому порушив умови укладеного між ним та позивачем договору. Таким чином, відповідач взятих на себе зобовязань за договором не виконав та в судовому засіданні не довів, що вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання цих зобовязань, заперечення відповідача по позову щодо відсутності його вини у порушенні зобовязання, суд оцінює критично, тому заборгованість по кредитному договору, розмір якої станом на 03.05.2016 року становить - 37900,12 грн., в тому числі: 19065,97 грн. заборгованість за кредитом; 16094,63 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 458,56 грн. заборгованість з пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1780,96 грн. - штраф (процентна складова) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов задоволенню. Викладене узгоджується з правовою позицією, сформульованою у Постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 р. (справа № 6-71цс15), і яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою до застосування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 525, 526, 554, 610, 611, 612, 614, 615, 625, 651, 1050, 1054, 1073 ЦК України та

Outcome: approved