Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство Акціонерний Комерційний Банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» (далі АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» або Банк) звернулося до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 05.10.2017 року з [PERSON] (далі відповідач-1) був укладений договір кредитний (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № KRI/0911/9/07 від 05.10.2007 року. Згідно умов укладеного договору відповідач-1 зобов'язався повернути позивачу кредит в сумі 22000,00 доларів США не пізніше 01.10.2027 року, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12% процентів річних згідно Графіку платежів та у разі порушення строків повернення кредиту та процентів сплатити пеню в сумі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення платежу. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] (надалі відповідач-2), як поручителем, 24.02.2009 року був укладений договір поруки № KRIZ/0911/1/09. Відповідно до умов договору поруки, відповідач-2 зобов'язалася перед позивачем солідарно в повному обсязі відповідати за виконання позичальником усіх боргових зобов'язань, які виникають з кредитного договору № KRI/0911/9/07 від 05.10.2007. Починаючи з вересня 2015 року відповідач-1 почав порушувати умови укладеного кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 09.06.2017 року загальна сума боргу становить 18172,37 доларів США та 236037,99 грн., які позивач і просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. Позовна заява надійшла до суду 16.06.2017 року, справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року (далі ЦПК України), що передбачено ч.1 п.9 Розділу ХІІІ Перехідні Положення ЦПК України. 26.06.2017 року судом було направлено запит до Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради для отримання відомостей щодо реєстрації місця проживання та інших персональних даних, що міститься в картотеці реєстраційного обліку відділу про відповідачів у справі з метою виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у редакції Закону від 18.03.2004 року № 16118-IV. 18.07.2017 року судом отримана відповідь на вищевказаний запит та ухвалою від 19.07.2017 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні без проведення попереднього судового засідання. Копії ухвали про відкриття провадження з додатками направлені сторонам. Ухвалою суду від 04.10.2017 року розгляд справи був відкладений у зв'язку з неявкою відповідачів до суду та неповідомлення ними про причину неявки. 02.11.2017 року розгляд справи було повторно відкладено, у зв'язку з неявкою відповідачів до суду . У судове засідання представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, при цьому вказав, що проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися своєчасно та належним чином, проте до суду не прибули, про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Так, матеріалами справи встановлено, 05 жовтня 2007 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № KRI/0911/8/07 від 05.10.2007 р. (а.с. 22-27). Відповідно до умов укладеного договору, [PERSON] з підписанням даного договору зобов'язався повернути позивачу кредит в сумі 22000,00 доларів США не пізніше 01.10.2027 року, сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12% процентів річних згідно Графіку платежів, що зазначений в Додатку № 1 до кредитного договору (а.с. 37-43) та у разі порушення строків повернення кредиту та процентів зобов'язався сплатити пеню в розмірі 1% від своєчасно несплаченої суми за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, відповідач-1 забезпечив виконання своїх зобов'язань за кредитним договором шляхом передачі в заставу (іпотеку) Банку житловий будинок, на придбання якого надавався кредит. 05.10.2007 року між позивачем та відповідачем-1 [PERSON] було укладено договір застави нерухомого майна (іпотеки) № KRIZ/0911/8/07 від 05.10.2007 року, предметом іпотеки за яким є житловий будинок з господарчими побудовами [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. та зареєстрований в реєстрі за № 10607 (а.с. 47-52). Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 24.02.2009 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON], як поручителем, був укладений договір поруки № KRIZ/0911/1/09, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за виконання позичальником - [PERSON] усіх боргових зобов'язань, які виникають з кредитного договору № KRI/0911/8/07 від 05.10.2007 р. Відповідно до п. 2.1, 2.3 укладеного договору поруки, поручитель зобов'язався у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, відповідати перед кредитором як солідарний боржник. У разі непогашення позичальником заборгованості в строки, встановлені кредитним договором, банк набуває право вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості. Судом встановлено, позивач у повному обсязі виконав умови кредитного договору, надавши на підтвердження копію мемореального валютного ордеру від 05.10.2007 року (а.с. 53). Проте, відповідач-1, починаючи з вересня 2015 року, почав порушувати умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. З матеріалів справи убачається (а.с. 60-63), що позивач, неодноразово, а саме 28.10.2016 року та 02.02.2017 року на адресу [PERSON] направляв листи з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором. Також, 02.02.2007 року на адресу відповідача-2 направляв повідомлення про невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором та вимога щодо необхідності виконати усі зобов'язання передбачені кредитним договором. Проте дані вимоги Банку відповідачами залишені без задоволення. За час розгляду справи у суді, відповідачі також заборгованість не сплатили, у зв'язку з чим станом на 09.06.2017 року заборгованість за договором кредиту складає 18172,37 доларів США та 236037,99 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 14973,88 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом за період 09.06.2016 року по 08.06.2017 року включно - 3198,49 доларів США, пеня за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 236037,99 грн. Суд погоджується з розрахунок позивача, який також узгоджується з матеріалами справи та не спростований відповідачами (а.с. 73-79). Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Вимогами статті 554 Цивільного кодексу України закріплено, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно роз'яснень, наданих в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, з огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем дійсно були порушені умови укладено договору, тому обов'язок відповідача нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту та нарахованим штрафним санкціям. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved