Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та просив стягнути кредитну заборгованість у сумі 29420,33 гривень, витрати по оплаті судового збору у розмірі 294,20 гривень. Представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.07.2012 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 24575,06 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідач станом на 09.02.2014 року має заборгованість у розмірі 29420,33 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 15423,48 гривень; заборгованість за процентами у розмірі 845,56 гривень; штрафи за п.п. 2.2. Генеральної угоди у розмірі 11274,13 гривень, а також штраф відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф (фінансова частина) у розмірі 500,00 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 740,72 гривень. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, стверджувала, що погасила заборгованість по кредиту. Пояснила, що .. Ій було запропоновано укласти Генеральну угоду про реструктуризацію даної суми, який нею було підписано 27.07.2012 року (а.с. 5). Сума заборгованості відповідача на дату підписання зазначено 29326,52 грн. У п. 2.1 Генеральної угоди зазначено, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 24575,06 гривень . Відповідачка стверджувала, що безпосередньо даної суми вона не отримувала (це було підтверджено представником позивача у судовому засіданні). При підписанні даної угоди [PERSON] було роз»яснено співробітниками Банку, що частина заборгованості, яка була заявлена Банком у позовній заяві, автоматично списується з неї, інші кошти виплачуються нею частками щомісячно. Частина заборгованості у розмірі 5000 гривень була одразу сплачена [PERSON] на дату підписання угоди про реструктуризацію, потім позивачем щомісячно стягувалось по 500 гривень з заробітної картки в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Всього за даною Генеральною угодою [PERSON] було сплачено 19 000 гривень (що теж не спростовувалося представником позивача). Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до тексту укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.07.2012 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 24575,06 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка станом на 09.02.2014 року має заборгованість у розмірі 29420,33 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 15423,48 гривень; заборгованість за процентами у розмірі 845,56 гривень; штрафи за п.п. 2.2. Генеральної угоди у розмірі 11274,13 гривень, а також штраф відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф (фінансова частина) у розмірі 500,00 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 740,72 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) Згідно із частинами 3, 4 ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні справ, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, положення частини третьої ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. В розумінні ч.3 ст.551 ЦК України, зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом до відсотків, які нараховуються, як неустойка, лише за заявою, поданою відповідачем безпосередньо до суду першої інстанції. Одночасно суд має дослідити та мотивувати у рішенні окрім значного перевищення розміру збитків також і інші істотні обставини - ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов`язання. Також, положення ст.616 ЦК України, передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. При викладених обставинах суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] . на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16269,04 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у сумі 15423,48 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 845,56 грн. Також [PERSON] повинна відшкодувати ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 294,20 гривень У частині позовних вимог щодо стягнення суми штрафів за п.п. 2.2. Генеральної угоди у розмірі 11274,13 гривень, а також штрафу відповідно до умов та правил надання банківських послуг: штраф (фінансова частина) у розмірі 500,00 гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 740,72 гривень необхідно відмовити, оскільки згідно до ч 3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Outcome: partial