Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі позивач), діючи через свого представника [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01 червня 2011 року у розмірі 86 887 грн. 15 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 21 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Станом на 23 січня 2018 року відповідачка свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 86887 грн. 15 коп., з яких: 25 077 грн. 17 коп. заборгованість за тілом кредиту, 33 458 грн. 04 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 23 738 грн. 27 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 4 113 грн. 67 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання. Відповідачкою відзиву на позовну заяву не подано. У судове засідання представник позивача не зявився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю. На запит суду представником надано письмові докази щодо нарахованих за кредитним договором процентів, пені та комісії з яких вбачається, що до квітня 2014 року діяли єдині умови нарахування процентів як на поточну, так і на прострочену заборгованість, розмір яких визначався виходячи з суми заборгованості, процентної ставки та кількості днів протягом яких існувала заборгованість. З квітня 2014 року банком внесено зміни до Умов та правил надання банківських послуг та тарифів в частині розрахунку процентів, які затверджені наказом СП-2014-6635230 від 02 квітня 2014 року, згідно яких у разі виникнення прострочених зобовязань проценти нараховуються в подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Також з вказаних доказів вбачається, що в розрахунку у колонці «комісія та пеня» відображається нарахування тільки пені і згідно наказу №СП-2013-6500941 від 28 січня 2013 року передбачено нарахування неустойки в розмірі 50 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн., згідно наказу №СП-2013-5776448 від 19 вересня 2013 року передбачено нарахування неустойки в розмірі 100 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що дійсно укладала кредитний договір з позивачем і користувалася кредитними коштами, які використовувала на потреби своєї родини у періоди відсутності джерел для існування. При цьому періодично вона сплачує кошти на виконання своїх зобовязань, однак у звязку з невеликими доходами вона позбавлена можливості повністю виплатити наявну за кредитним договором заборгованість. Заслухавши вступне слово відповідачки, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 01 червня 2011 року між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір шляхом подання останньою заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту у розмірі 21 000 грн. зі сплатою 30% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено (а.с. 9-25). При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначається в памятці Клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачкою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачці було видано картку 06 грудня 2011 року. Подавши відповідну заяву відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Тарифами складає укладений між нею та позивачем кредитний договір. З доданого до позовної заяви розрахунку та виписки по рахунку вбачається, що після укладення договору відповідачка користувалася кредитними коштами, отриманими нею за договором у результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25\~077 грн. 17 коп. (а.с. 4-8, 64-88). Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачкою. Згідно з пунктом 1.1.7.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту. Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наданого суду представником позивача розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачкою 01 червня 2011 року та виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачка свої зобовязання за договором належним чином не виконувала, здійснюючи виплати у меншому, ніж передбачено договором розмірі, у результаті чого станом на 23 січня 2018 року, згідно вказаного розрахунку, виникла прострочена заборгованість у розмірі 86 887 грн. 15 коп., з яких: 25 077 грн. 17 коп. заборгованість за тілом кредиту, 33 458 грн. 04 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 23 738 грн. 27 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 4 113 грн. 67 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання (а.с. 4-8). Аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку та виписки по рахунку відповідачки суд погоджується з розміром вказаної у них заборгованості за тілом кредиту, що становить 25 077 грн. 17 коп. та заборгованості за процентами, яка становить 33 458 грн. 04 коп. Стосовно стягнення з відповідачки на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідачки вказаних штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів 4 613 грн. 67 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 58 535 грн. 21 коп. (25 077 грн. 17 коп. + 33\~458 грн. 04 коп.), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені у пункті 2.1.1.7.6 Умов правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 3 426 грн. 76 коп. (500 грн. 00 коп. + (58 535 грн. 21 коп. х 5%). Стосовно вказаної у розрахунку пені, нарахованої у розмірі 23 738 грн. 27 коп. за порушення строків погашення заборгованості, суд зазначає, що за дане порушення на відповідачку покладено цивільно-правову відповідальність у виді штрафів. За своїм змістом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те ж саме порушення. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, винесеній у справі №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року, винесеній у справі №6-1374цс17 у звязку з чим вони мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права. З огляду на вказане вимоги про стягнення з відповідачки пені суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 26 лютого 2011 року, становить 61 961 грн. 97 коп. (25 077 грн. 17 коп. + 33\~458 грн. 04 коп. + 3 426 грн. 76 коп.). Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 256 грн. 54 коп. (61 961 грн. 97 коп. х 1\~762 грн. 00 коп. / 86 887 грн. 15 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial