Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 800003826 від 14 травня 2008 року, яка станом на 03 березня 2015 року становить 2\~783\~176 (два мільйони сімсот вісімдесят три тисячі сто сімдесят шість) гривень 04 копійки, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на: квартиру, що складається із 2-х кімнат, загальною площею 50,4 кв.м. та житловою площею 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок №14, корпус №2, квартира №71, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. При цьому представник позивача посилається на те, що 14 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №800003826, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 80\~000 (вісімдесят) тисяч доларів США, які відповідач зобовязався повернути в порядку та умовах що визначені договором, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 14 травня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] уклали Іпотечний договір № 800003826-И, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку: квартиру, що складається із 2-х кімнат, загальною площею 50,4 кв.м. та житловою площею 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок №14, корпус №2, квартира №71, що належить Іпотекодацю на праві власності. В звязку з несвоєчасним поверненням кредитних коштів та не сплати відсотків за користування кредитними коштами, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вважає, що вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень. Представник позивача до судового засідання не зявився, повідомлявся, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 14 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №800003826, за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 80\~000 (вісімдесят) тисяч доларів США, з кінцевим терміном повернення 14 травня 2028 року, зі сплатою 13,50 процентів річних. Відповідно до п.3 розділу №1 зазначеного кредитного договору позичальник зобовязався повертати отриманий кредит, сплачувати проценти за користування ним, неустойки та інші передбачені платежі в порядку та на умовах, що визначені у Додатку №1 до договору - графіком погашення кредиту, який є його невідємною частиною. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 14 травня 2008 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] уклали Іпотечний договір № 800003826-И, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку: квартиру, що складається із 2-х кімнат, загальною площею 50,4 кв.м. та житловою площею 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок №14, корпус №2, квартира №71, що належить Іпотекодацю на праві власності. Відповідно до п.6.1 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобов'язання, у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору , у інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення Боржником основного Кредитного договору та/або порушення Іпотекодавцем умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання за Кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених Іпотечним договором, у тридцятиденний строк. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у Іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. Всупереч умов кредитного договору позичальник не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно розрахунку, станом на 03 березня 2015 року, позичальник має заборгованість за кредитним договором в розмірі 2\~783\~176 (два мільйони сімсот вісімдесят три тисячі сто сімдесят шість) гривень 04 копійки, з яких: сума заборгованості за кредитом - 1\~883\~433 (один мільйон вісімсот вісімдесят три тисячі чотириста тридцять три) гривні 97 копійок, сума заборгованості за відсотками - 289\~393 (двісті вісімдесят девять тисяч триста девяносто три) гривні 15 копійок, пеня - 610\~348 (шістсот десять тисяч триста сорок вісім) гривень 92 копійки. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19 серпня 2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, 06 травня 2014 року відповідачу було направлено Вимогу про усунення порушень, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк і термін), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього ж Закону, якою встановлено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо це передбачено в рішенні суду. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ЗАТ «Альфа Банк» (ПАТ «Альфа Банк») про визнання неправомірними дій ЗАТ «Альфа Банк» щодо одностороннього підвищення ставки за кредитним договором №800003826, укладеним 14 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON], встановлення фактів про визнання кредитного договору №800003826, укладеного 14 травня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа Банк» (ПАТ «Альфа Банк»), в частині зміни відсоткової ставки, зазначеної в пункті 5.2 кредитного договору нікчемним правочином, зобовязанні ПАТ «Альфа Банк» виконати умови кредитного договору №800003826, укладеного 14 травня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON], шляхом зарахування в рахунок погашення залишку заборгованості за кредитом надмірно сплачених платежів за процентами - відмовлено. Згідно п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Положенням абзацу 2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року) встановлено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку». Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Положенням ст. 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У звязку із чим, суд вважає необхідним виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги ПАТ «Альфа Банк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень також підлягають задоволенню.

Outcome: approved