Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 27203,77 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Позивач посилається на те, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 10.08.2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8925,705 грн. на 36 місяців, тобто з 10.08.2012 по 31.08.2015 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, тому утворилася прострочена заборгованість по кредитному договору, яка станом на 16.02.2017 становить 27203,77 грн., з них: заборгованість за кредитом 8338,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6802,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 9338,56 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 2724,48 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але при подачі позову до суду справу просив розглянути у відсутності представника банку та протии винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судовому засіддання позовних вимог не визнала, писилалась на скрутне матеріальне становище, отримання мінімальної заробітньої плати тп перебування на її утриманні батьків пенсіонерів. А також подала письмове заперечення, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та застосувати строк позовної давності. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 10.08.2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 8925,705 грн. на 36 місяців, тобто з 10.08.2012 по 31.08.2015 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-33). Згідно Умов держатель картки зобовязався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним та комісію на умовах, пердбачених даним Договором. У своїй письмовій заяві [PERSON] погодила, чим підтвердила своїм підписом, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Також відповідачка виразила згоду з тим, що підписана нею заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6-7). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.08.2012 вбачається, що станом на 16.02.2017 заборгованість [PERSON] становить 27203,77 грн., з них: заборгованість за кредитом 8338,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6802,62 грн., заборгованість за пенею та комісією 9338,56 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 2724,48 грн.(а.с.4-5). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка [PERSON] належним чином умов договору не виконувала, кредит в установлені строки його повернення не повертала, а тому заборгованість станом на 16.02.2017, [PERSON] перед банком в розмірі 17865,21 грн., що складається з: заборгованість за кредитом 8338,11 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6802,62 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 2724,48 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки пені за прострочені зобов»язання в сумі 9338,56 грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При її зменшенні суд враховує, що розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом; згідно заяви позичальника [PERSON] остання має скрутне матеріальне становище, на її утриманні перебувають батьки-пенсіонери (а.с. 54), суд враховує і норми ст.3 ЦК України, щодо справедливості, та розумності, які є загальними засадами цивільного законодавства, а тому суд приходить до висновку про зменшення нарахованої позивачем суми пені до 7338,56 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч.4 ст.267 ЦК України. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст..253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання що відповідає ст..261 ЦК України. Заява відповідачки про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню оскільки строк дії Генеральної угоди визначений до 31.08.2015, та трьох річний строк позовної давності закінчувався б 31.08.2018, отже позовна заява подана в межах строків позовної давності, оскільки банк звернувся до суду 02.03.2017. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце часткове порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 10 серпня 2012 року в розмірі 25203,77 грн. Задовольняючи таким чином частково позовні вимоги, згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, які складаються із 1600,00 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 526, 527, 530, 536, 546, 551, 611, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial