Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 23 квітня 2008 року між ПАТ та [PERSON] був укладений у письмовій формі Договір про іпотечний кредит № HMIWG40000007074, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 100000 грн. 00 коп. на строк до 23 квітня 2028 року, а [PERSON] зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. 10 липня 2008 року на підставі власноручної заяви [PERSON] кредитний договір № HMIWG40000007074 переведений з валюти гривні у валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації склав 20355,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору [PERSON] зобов'язана щомісячно проводити сплату на погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з тим, що [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, станом на 26 червня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 15252,01 доларів США, з яких: 13531,40 доларів США - заборгованість за кредитом, 813,11 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 10,13 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 11,80 доларів США - штраф (фіксована частина), 725,72 доларів США - штраф (процентна складова). Зобов'язання [PERSON] було забезпечено поручителем, яким за відповідним договором поруки виступив [PERSON] ПАТ просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором та відшкодувати судові витрати солідарно з [PERSON] та поручителя по даному зобов'язанню [PERSON] В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги змінив, в зв'язку з тим, що зобов'язання [PERSON] по кредитному договору забезпечено поручителями, якими за відповідними договорами поруки виступили [PERSON] та [PERSON], позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором та відшкодувати судові витрати солідарно з [PERSON] та поручителів по даному зобов'язанню [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання за повторним викликом не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень, оголошення у газеті, причин неявки суду не повідомили. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в останнє судове засідання за повторним викликом не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідачів про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення їх конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 23 квітня 2008 року між ПАТ та [PERSON] був укладений у письмовій формі Договір про іпотечний кредит № HMIWG40000007074, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 100000 грн. з граничним строком погашення не пізніше 23 квітня 2028 року, що підтверджується договором про іпотечний кредит № HMIWG40000007074, копія якого додана до матеріалів справи. Зобов'язання за вказаним кредитом були забезпечені, зокрема, договорами поруки: № HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, укладеного з [PERSON]; № HMIWG40000007074/1 від 23 квітня 2008 року, укладеного з [PERSON]; № HMIWG40000007074/2 від 23 квітня 2008 року, укладеного з [PERSON], що підтверджується п. 3.1 вказаного договору. В ході судового розгляду представник відповідачки [PERSON] [PERSON] ставив під сумнів факт надання банком коштів [PERSON] Згідно видаткового касового ордеру № 16 від 24 квітня 2008 року, копія якого додана до матеріалів справи, відповідачу надана сума кредиту 100 000 грн. Вказаний факт не був спростований в ході судового розгляду жодними належними та допустимими доказами. 10 липня 2008 року [PERSON] звернулась до позивача з власноручною заявою про зміну валюти кредиту з гривні на долар США, що підтверджується відповідною заявою [PERSON], копія якого додана до матеріалів справи. На підставі вказаної заяви 24 липня 2008 року між ПАТ та [PERSON] укладена Додаткова угода до договору про іпотечний кредит № HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, за умовами якої залишок заборгованості визначено в валюті долари США, розмір якого станом на 27 липня 2008 року становить 20355,89 доларів США, що підтверджується зазначеною Додатковою угодою, копія якої додана до матеріалів справи. В ході судового розгляду представник відповідачки [PERSON] [PERSON] неодноразово ставив під сумнів повноваження представника ПАТ та достовірність печатки, якою скріплювались вищезазначені договори, оскільки на відтиску печатки був зазначений код, який не належав ПАТ. Зазначена обставина була ретельно досліджена судом в ході судового розгляду. Судом встановлено, що код, зазначений на відтиску печатки ПАТ, яким було завірено тексти Договору про іпотечний кредит та Додаткової угоди належав Хмельницькій філії Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», вказаний відокремлений підрозділ в подальшому був закритий, внаслідок чого втратив статус юридичної особи, відтак код, зазначений на відтиску печатки ПАТ, яким було завірено тексти Договору про іпотечний кредит та Додаткової угоди, що належав Хмельницькій філії Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», був наданий іншій юридичній особі. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника ПАТ, повідомленням ПАТ про закриття відокремленого підрозділу, довідкою № 1099 з Єдиного реєстру підприємств та організацій України, довідкою АА № 243769 з Єдиного реєстру підприємств та організацій України, Статутом ПАТ, копії яких додані до матеріалів справи. Вищевказані Договір про іпотечний кредит та Додаткова угода від імені ПАТ укладалась представником ПАТ - керуючою Ізяславським відділенням Хмельницької філії Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Прозоровою Г. В. на підставі довіреностей, виданих ПАТ і посвідчених нотаріусами: № 8251 від 11 листопада 2005 року та № 2063 від 18 квітня 2008 року, що підтверджується відповідними довіреностями, копії яких додані до матеріалів справи. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що Договір про іпотечний кредит та Додаткова угода від імені ПАТ підписані належним чином уповноваженою особою, котра діяла в межах наданих їй повноважень. Згідно ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачка [PERSON] не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 13531,40 доларів США - заборгованість за кредитом, 813,11 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] та її представник не надали суду доказів вчасного повернення кредиту та погашення кредиту на день розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 5.1. Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, копія якої додана до матеріалів справи, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 Договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. За умовами п. 8.4 Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, копія якої додана до матеріалів справи, при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. Позивач вказав, що відповідачка [PERSON] допустила несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, внаслідок чого їй нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 10,13 доларів США, що підтверджується відповідним розрахунком ПАТ заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Згідно п. 5.3 Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, копія якої додана до матеріалів справи, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Як зазначає позивач, [PERSON] допустила наявність заборгованості за кредитним договором понад 30 днів, а тому їй нарахований штраф в сумі 11,80 доларів США - штраф (фіксована частина), 725,72 доларів США - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком ПАТ заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачки [PERSON] сум штрафу та пені. При цьому суд приймає до уваги, що відповідачка [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, однак розрахунок ПАТ заборгованості за договором, доданий до матеріалів справи, не оспорили, будь-яких заперечень щодо вказаного розрахунку суду не подали, власні розрахунки заборгованості суду не надали. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет) передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказану обставину, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 9 грудня 2015 року (№ 6-2479цс15) і від 30 листопада 2016 року (№ 6-82цс16) щодо правильного застосування статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». В ході судового розгляду судом встановлена наявність у ПАТ відповідної банківської ліцензії, що підтверджується копією такої ліцензії, доданої до матеріалів справи. За зазначених обставин суд приходить до висновку про доцільність переведення суми заборгованості за Договором про іпотечний кредит та Додатковою угодою, визначеній в іноземній валюті в національну валюту за курсом, установленим НБУ на час розрахунку, тобто на 08 листопада 2017 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За умовами ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 3.1 Договір про іпотечний кредит HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року виконання зобов'язання [PERSON] за вказаним договором забезпечуються договорами поруки: № HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, укладеним з [PERSON]; № HMIWG40000007074/1 від 23 квітня 2008 року, укладеним з [PERSON]; № HMIWG40000007074/2 від 23 квітня 2008 року, укладеним з [PERSON], що підтверджується копією Договору про іпотечний кредит HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, доданою до матеріалів справи, копіями відповідних договорів поруки, копії яких додані до матеріалів справи. Поручителі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, жодних заперечень проти позовних вимог суду не подали. Суд прийняв до уваги, що поручителі забезпечили виконання зобов'язань [PERSON] по Договору про іпотечний кредит HMIWG40000007074 від 23 квітня 2008 року, за яким валюта кредиту була гривня, а в подальшому умовами Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № HMIWG40000007074 від 24 липня 2008 року валюта кредиту була змінена на долар США, при цьому поручителі не були повідомлені про зміну умов договору. Разом з тим у п. 1.5 кожного з договорів поруки, які були підписані поручителями, копії яких додані до матеріалів справи, зазначено, що поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителями. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як солідарні боржники відповідають перед ПАТ за порушення зобов'язання [PERSON] у тому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу, процентів, пені та штрафу. Враховуючи викладене, суд знаходить, що ПАТ правомірно вимагає стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно з [PERSON] суми заборгованості за Договором про іпотечний кредит та Додатковою угодою. Глава 8 Цивільного процесуального Кодексу України містить інформацію про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 79 Цивільного процесуального Кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ВOТM0B105R від 20 серпня 2015 016 року. Крім того, позивач посилається, що оплатив публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача [PERSON] в сумі 420 грн., що підтверджується рахунком № 1871 від 16 лютого 2016 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові втрати, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved