Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 32063,91 долара США на строк до 19 грудня 2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № DO1FA092510190. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.01.2017р. має заборгованість в сумі 73068,27 доларів США, яка складається з наступного: -16455,04 доларів США заборгованість за кредитом, -4867,53 долара США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, -51745,70 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23.06.2011р. становила 20107,87 доларів США, з яких 16178,52 доларів США заборгованість за кредитом, 2068,66 доларів США заборгованість по процентам з користування кредитом, 873,30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,37 доларів США штраф (фіксована частина), 956,02 долара США штраф (процентна складова). За вирахуванням вже стягнутої заборгованості позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 7275,39 доларів США, яка складається з наступного: -276,52 долара США заборгованість за ер кредитом, -2798,87 долара США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, -4200,00 долара США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов і суду пояснила, що 20 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» а [PERSON] був укладений кредитний договір № DO1FA092510190. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 32063,91 долара США на строк до 19.12.2014р., а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно п.4.5 кредитного договору строк позовної давності сторонами кредитного договору був збільшений до 5 років. Строк виконання зобовязань встановлено до 19.12.2014р. (п.7.1 кредитного договору), тому строк позовної давності спливає 19.12.2019р., отже позивач звернувся до суду 22.02.2017р., тобто в межах строку позовної давності. Посилання відповідача на відсутність підпису на сторінці кредитного договору, де розташований п.4.5 про збільшення строку позовної давності, не може бути взятий до уваги, оскільки Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року вже була встановлена дійсність всіх положень кредитного договору, а тому згідно ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду надав належним чином завірені копії всіх документів. Обовязку по наданню оригіналів документів чинним законодавством не передбачено, крім випадків витребування оригіналів документів судом на підставі відповідної ухвали. Оскільки кредитний договір був оформлений ще 20.12.2007р., остання звірка паспортних даних здійснювалась саме при укладенні договору, тому при подачі до суду позову у банку була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час проведення АТО проживав відповідач. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався. Після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування відповідача, банком буде виконані вимоги, передбачені ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Розрахунок відповідача неможна брати до уваги як доказ для спростування заборгованості за пенею, оскільки належним доказом спростування розрахунку банку є висновок економічної експертизи. Відповідач та представник відповідача позов визнали частково, підтвердили факт укладення між банком та [PERSON] кредитного договору, а також часткове стягнення суми заборгованості за ним за рішенням суду. Представник відповідача вважала за можливе стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором в межах позовної давності та з урахуванням того, що в розрахунку банку приведені суми, які утримувались із заробітної плати відповідача за судовим рішенням. Крім того, зазначила, що відповідач не давав згоду на збільшення строку позовної давності до трьох років, про що свідчить відсутність його підпису на аркуші договору, який містить в собі відповідну норму. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 20 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DO1FA092510190, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 22495,26 доларів США на строк до 19 грудня 2014 року на покупку автомобіля [NUMBER], а відповідач зобовязався щомісячно сплачувати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та інших витрат за кредитним договором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 19 січня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором. В підтвердження суми заборгованості по кредиту позивачем наданий розрахунок заборгованості за договором, в якому заборгованість позивача за кредитом станом на 19.01.2017р. становить 73068,27 доларів США, з яких 16455,04 долара США заборгованість за кредитом, 4867,53 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 51745,70 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року, яке набрало законної сили 3 січня 2012 року, з [PERSON] була стягнути заборгованість станом на 23.06.2011р. в розмірі 20107,87 доларів США, що за курсом 7,97 за один долар США за службовим розпорядженням НБУ від 23.06.2011р. складає 160259,74 грн. та складається з наступних частин: 16178,52 долара США заборгованість за кредитом або 128942,80 грн., 2068,66 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом або 16486,74 грн., 873,30 доларів США пеня за несвоєчасність погашення зобовязань за договором або 6660,20 грн., а також штрафи за договором 31,37 доларів США штраф (фіксована частина) або 250 грн., 956,02 долара США штраф (процентна складова) або 7619,47 грн. При цьому відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України була стягнута вся заборгованість за тілом кредиту наперед. Доказів того, що в межах укладеного кредитного договору відповідачу після ухвалення рішення суду видавалась додаткова сума кредитних коштів, суду не надано. Отже, суд вважає, що у відповідача відсутня заборгованість по тілу кредиту. Крім того, визначаючи суму заборгованості по кредитному договору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідно зазначити наступне. Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або пересилилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобовязані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.20 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», затвердженого розпорядженням КМУ № 1275-р від 02.12.2015р. на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» місто Покровськ (колишній Красноармійськ) відноситься до вказаного Переліку. Згідно довідки Шевченківської селищної ради м. покровська Донецької області № 367 від 18.04.2017р. відповідач зареєстрований та постійно проживає в [INFO] (колишнього Красноармійська) Донецької області, вулиця Квіткова (Р. Люксембург), будинок 31, отже на нього поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем було безпідставно на суму заборгованості по кредитним договором нарахована пеняза період з 14 квітня 2014 року по 19 січня 2017 року в сумі 37213,88 грн. Крім того, згідно положень ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 4200,00 доларів США.Отже, зазначена сума підлягає виключенню із суми заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися о суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки. Статтею 259 ЦК України передбачена можливість збільшення встановлену законом позовної давності за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сторони кредитного договору в п.4.5 прийшли до згоди про збільшення позовної давності до пяти років по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки пені, штрафів. Отже посилання представника відповідача на те, що відповідачем не надавалась згода на збільшення позовної давності, не відповідає дійсності, оскільки кредитний договір підписаний представником банку та боржником, не визнаний недійсним повністю або в частині окремих його положень, а тому підлягає виконанню його сторонами. Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До винесення судом рішення відповідачем та його представником було зроблено заяву про застосування судом позовної давності. Відповідачем доведений в судовому засіданні, що в період після ухвалення судового рішення про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, з його заробітної плати здійснювались утримання в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом, що підтверджується довідкою ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» № 01-453 від 12.05.2017р., звітом про здійснення нарахування та виплати аліментів за виконавчими листами, які знаходяться на виконанні у ДП «Вугільна компанія «Красноалиманська» за період з 1 травня 2016 року по 31 січня 2017 року, складеним ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» № 155 від 14.02.2017р., а також витягом по рахунку з 20.12.2007р. по 04.05.2017р. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не вчинено будь-яких дій, що свідчать про визнання ним боргу, а, отже, строк перебіг позовної давності не переривався, і позовна давність підлягає застосуванню за заявою відповідача. Позивач вернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором 1 березня 2017 року, у звязку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором за період з 20 березня 2012 року по 19 січня 2017 року в сумі 1615,70 доларів США. Враховуючи, що станом на 19 січня 2017 року Національний банк України встановив офіційний курс гривні до долару США 27,49, - підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 44415,59 грн. (1615,70 доларів США х 27,49). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно розяснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.36 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. № 10 із змінами, внесеними згідно з постановою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015р. № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-У1). З урахуванням вказаних вимог закону, процент задоволених судом позовних вимог за первісним позовом становить 22,21%, з розрахунку 200000,47 грн. 100%, 44415,59 грн. х%, х = 44415,59 грн. х 100% : 200000,47 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 666,30 грн., з розрахунку 22,21% х 3000,01 грн. : 100%. Відповідно до ст.ст.256, 257, 259, 264, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, Ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,

Outcome: partial