Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк») через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги вмотивовані наступним. Відповідно до укладеного договору №2589-001/11Р від 13.07.2011 року (далі - Кредитний договір) [PERSON] отримала кредит у розмірі 108326,00 грн. зі строком погашення до 13.07.2016 року та відсотковою ставкою за користування кредитними коштами - 15,99% річних. Відповідач зобов'язалась виконати умови Кредитного договору у повному обсязі, в тому числі, але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах Кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Свої зобов'язання позивач належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість, яка станом на 05.11.2016 року складає 81282,00 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 42291,87 грн., сума заборгованості за відсотками - 15050,12 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 16221,21 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 7718,80 грн. Ухвалою судді від 13.01.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 10.11.2017 року за заявою представника позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк» по справі залучено правонаступника позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Абдуллаєв А.Н. в судове засідання не з'явився, направивши на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, відповідно до змісту якого заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в Автономній Республіці Крим, яка є тимчасово окупованою територією України, згідно ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась, шляхом опублікування оголошення на офіційній веб-сторінці суду, а також в газеті «Урядовий кур'єр». За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 13.07.2011 року між позивачем ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Кридитний договір № 22589-001/11Р (далі - Кредитний договір), на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 108326,00 грн. зі строком погашення до 13.07.2016 року та відсотковою ставкою за користування кредитними коштами - 15,99% річних (а.с. 10-16). Факт отримання кредиту підтверджується заявою від 14.07.2011 року на проведення перерахунку кредитних коштів в сумі 108326,00 грн. на поточний рахунок відповідача [NUMBER], відкритий на Алуштинському відділенні ПАТ КБ «Правекс-Банк» (а.с.9). Згідно п. 1.1 Кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником своєчасної оплати вартості транспортного засобу, що купується, за договором купівлі-продажу з використанням кредиту №67Х від 23.06.2011 року. Пунктом 1.2 Кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальникові строком з 13.07.2011 року до 13.07.2016 року зі сплатою 15,99% річних. Відповідно до п. 6.1.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих процентів. Пунктами 7.1.5 та 7.1.6 Кредитного договору передбачено право банку стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,1% від суми неоплаченої заборгованості за строк невиконання зобов'язання, а також стягнути пеню в розмірі 0,1% від суми кредиту вказаної у п. 1.1 даного Договору, за кожен день невиконання або неналежного виконання позичальником умов п. 6.1.8 та п. 6.1.9. Згідно п.п. 10.1, 10.2 Кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного Договору позичальник несе відповідальність незалежно від його вини. Позичальник може нести відповідальність, передбачену п.п.7.1.5, 7.1.6, 7.1.12 даного Договору. Протягом дії кредитного договору [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала залишок заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 05.11.2016 року заборгованість відповідача за Кредитним договором складає 81282,00 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 42291,87 грн., сума заборгованості за відсотками - 15050,12 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 16221,21 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 7718,80 грн. (а.с. 17-18). Відповідно до копій договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2 від 31.05.2017 року, акта приймання-передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2 від 31.05.2017 року, витягу з реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2 від 31.05.2017 року, право грошової вимоги за Кредитним договором №2589-001/11Р від 13.07.2011 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 84-137). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 81282,00 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 42291,87 грн., сума заборгованості за відсотками - 15050,12 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 16221,21 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 7718,80 грн. такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved