Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ - БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 22 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ - БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № AN3OCC9FC00060, відповідно до якого ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» надав відповідачу кредит у розмірі 6700,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилається на те, що відповідач взяв у кредит грошові кошти, але не повертає їх позивачеві та не сплачує процент за їх користування, в результаті чого виникла заборгованість. Просить стягнути суму заборгованості яка складає 105938,47 грн, з яких: 0,47 грн. - заборгованість за відсоткам за користування кредитом; 938,00 грн. - заборгованість по комісії; 105000 грн. - пеня та судові витрати 1600 гривень. Провадження по справі відкрито 19 червня 2017 року. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний - процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник банку звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В разі неявки відповідача надають згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був сповіщений належним чином. Відповідно ст.281 ЦПК України судом справа розглянута в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ - БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № AN3OCC9FC00060, відповідно до якого ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» надав відповідачу кредит у розмірі 6700,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На даний час відповідач кредитні кошти не повертає та не сплачує процент за їх користування, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості [PERSON], станом на 28 березня 2017 року заборгованість складає 144883,89 грн., із них: заборгованість за кредитом - 4844,86 грн.; заборгованість по процентам за користуванням кредитом - 6,74 грн.; заборгованість по комісії - 3484 грн.; пеня - 136548,29 грн. З врахуванням суми заборгованості, яка була вже стягнута за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, позивач вказує на те, що залишок заборгованості складає 105938,47 грн., з яких: 0,47 грн. - заборгованість за відсоткам за користування кредитом; 938,00 грн. - заборгованість по комісії; 105000 грн. - пеня. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] істотно порушив норми Закону та умови договору № AN3OCC9FC00060 від 22.08.2011 року, не виконавши взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Договором, ці грошові кошти підлягають стягненню з позичальника. Однак, суд враховує наступне. Згідно з п. 5.1. кредитного договору № AN3OCC9FC00060 при порушенні позичальником будь-якого із зобов?язань, передбачених його заявою та Умов надання споживчого кредиту, банк має право нарахувати, а позичальник зобов?язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25% від суми просроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п.5.5. кредитного договору, терміни позовної давності встановлені в п?ять років. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості, з врахуванням стягнених за рішенням суду сум, при 0,47 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 938,00 грн. заборгованості по комісії (загалом 938,47 грн.), розмір нарахованої пені становить 105000,00 гривень. Суд вважає, що оскільки відповідно до умов кредитного договору № AN3OCC9FC00060, укладеному 22.08.2011 року між сторонами, Банк надав позичальнику 6700 грн. виключно на споживчі цілі, то особливості регулювання відносин сторін визначаються також і Законом України «Про захист прав споживачів». Отже, оскільки банк надав [PERSON] споживчий кредит, то при укладенні цього договору банк зобов'язаний був дотримуватись вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, необхідність застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до споживчого кредитування звернуто увагу у Рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг). У цьому Рішенні Конституційного Суду України зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п?ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов?язань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. З урахування наведеного, суд доходить висновку про те, що пункт 5.1 кредитного договору № AN3OCC9FC00060, укладеному 22.08.2011 року між сторонами щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 1,25% за кожен день прострочення виконання зобов?язання за споживчим кредитом, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов?язків на шкоду позичальника - [PERSON], як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п?ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов?язань за спірним договором. Враховуючи те, що вимога про визнання недійсним даного пункту договору не ставилась, суд вважає, що в частині стягнення пені в сумі 105000,00 грн., позовні вимоги банку є необґрунтованими, з огляду на вказані норми закону, а тому в цій частині вимоги банку не підлягають задоволенню. Відповідно до змісту ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно статті 141 ЦПК України, публічному акціонерному товариству «АКЦЕНТ - БАНК» на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір.

Outcome: partial