Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту зняття арешту, розшуку, заборони на відчуження та реєстрації з заставленого майна - автомобіля ВАЗ модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE, які накладені постановами відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області від 08.04.2011року, від 23.01.2012 року, від 22.11.2012 року, від 19.04.2013 року, від 24.01.2014 року, від 06.02.2014 року, від 24.02.2014 року, від 28.01.2015 року, від 11.02.2015 року, від 08.07.2015 року та вих. 2330 від 25.01.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що між ПАТ КБ «ПриватБанк та [PERSON] 13.09.2006 року було укладено кредитний договір № MKLWAK00410144, згідно якого ПАТ КБ ПриватБанк надав [PERSON] кредит у розмірі 8000.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.09.2013 року, а Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з [PERSON] 13.09.2006 року був укладений договір застави рухомого майна, згідно якого останній надав в заставу автомобіль: автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE, що належить на праві власності [PERSON] (90540, Закарпатська обл., Тячівський р-н, смт Тересва, вул. Кошового, буд. 47, ІПН [NUMBER]). В звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.07.2011 року було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE. На теперішній час Банк має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, однак стало відомо, що Постановами відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області від 08.04.2011року, від 23.01.2012 року, від 22.11.2012 року, від 19.04.2013 року, від 24.01.2014 року, від 06.02.2014 року, від 24.02.2014 року, від 28.01.2015 року, від 11.02.2015 року, від 08.07.2015 року та вих. 2330 від 25.01.2012 року було накладено арешт на спірний автомобіль. Посилаючись на те, що Банк має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE, оскільки право застави у банку виникло раніше ніж була винесена вище зазначена постанова, сума заборгованості [PERSON] перед Банком складає 24440,05 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави, просили звільнити автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE, з-під арешту. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений. Зі згоди представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № MKLWAK00410144 від 13.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором з кінцевим терміном повернення 13.09.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 13.09.2006 року між Банком і [PERSON] укладено договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE, що належить останньому на праві власності. В звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.07.2011 року було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE. Проте позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази даних автомобіль ВАЗ, модель: 21104, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: XTA21104060975042, реєстраційний номер: AO6783AE, знаходиться в арешті, розшуку, заборонено відчуження та реєстрацію за постановами відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області від 08.04.2011року, від 23.01.2012 року, від 22.11.2012 року, від 19.04.2013 року, від 24.01.2014 року, від 06.02.2014 року, від 24.02.2014 року, від 28.01.2015 року, від 11.02.2015 року, від 08.07.2015 року та вих. 2330 від 25.01.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Таким чином, зазначений арешт не дає змоги позивачу здійснити продаж предмету застави. Так, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобовязань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до статті 16 вказаного Закону, право застави виникає з моменту укладання договору застави. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що обтяженням є право обтяжувала на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон повязує прав і обовязків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувала і боржника виникають права і обовязки, встановлені законом та /або договором. Згідно зі статтею 14 вище вказаного Закону пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло 13.09.2006 року, постанови про накладення арешту даного автомобіля була винесена пізніше ніж було укладено договір застави. Станом на 31.10.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 24440,05 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Таким чином, враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що право ПАТ КБ «ПриватБанк» як заставодержателя заставленого автомобіля виникло 13.09.2006 року, тобто ще до накладення арешту на спірний автомобіль державним виконавцем, суд вважає, що саме ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved