Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування збитків на суму 1 926,45 гривень та судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 07 грудня 2011 року, при проведенні планових перевірок представниками позивача, за адресою: [ADDRESS], було виявлено безоблікове споживання електроенергії, а саме: розкрадання електроенергії шляхом відключення напруги електролічильника по «нулю», в результаті чого електроенергія не обліковується. Після чого, у присутності [PERSON] було складено акт про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення №Д006336, за яким було здійснено нарахування вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок зазначеного порушення у сумі 13 278,10 гривень. Після цього, 15 лютого 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір реструктуризації суми №0460049, відповідно до якого відповідачами було добровільно сплачено 2 287,10 гривень та взято зобов'язання залишок суми - 11 000,00 гривень сплатити до 01 жовтня 2013 року, однак графік погашення заборгованості виконано не було, в наслідок чого залишок суми по акту порушення становить 1 926,45 гривень. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце призначення справи до розгляду повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Проти розгляду справи в заочному порядку також не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Крім того, враховуючи викладене у заяві прохання представника позивача про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, відповідачі є споживачами електроенергії у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7, 26-27). Як вбачається з акту про порушення правил користування електричною енергією для населення №Д006336 від 07 грудня 2011 року (а.с. 11), складеного співробітниками позивача, було встановлено, що за вказаною адресою було здійснено безоблікове споживання електроенергії, а саме: розкрадання електроенергії шляхом відключення напруги електролічильника по «нулю», в результаті чого електроенергія не обліковується. Розмір заподіяної тим самим позивачеві шкоди, обчислений відповідно до «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», затвердженої Постановою НКРЕ України від 04 травня 2006 року № 562, склав 13 278,10 гривень (а.с. 13). 15 лютого 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір реструктуризації суми №0460049, відповідно до якого відповідачами було добровільно сплачено 2 287,10 гривень та взято зобов'язання залишок суми - 11 000,00 гривень сплатити до 01 жовтня 2013 року, однак графік погашення заборгованості виконано не було, в наслідок чого залишок суми по акту порушення становить 1 926,45 гривень (а.с. 7-10). Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правопорушення в електроенергетиці в силу ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про електроенергетику» тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Пунктом 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 визначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією складається акт, на підставі якого енергопостачальник має право визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. У разі відмови споживача відшкодувати збитки енергопостачальник передає справу до суду. Способом захисту цивільних прав та інтересів судом, відповідно до п. 8 ч. 2 ст.16 ЦК України, може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Пунктом 37 Правил користування електричною енергією для населення визначено, що енергопостачальник має право перевіряти справність приладів обліку, вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача. Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством, зокрема, за порушення правил користування електричною енергією поза приладом обліку. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачами було порушено правила користування електричною енергією зафіксованих у вказаному Акті перевірки. Даний Акт відповідачами не оскаржувався, заборгованість згідно даного акту не погашена. Крім того, згоду відповідачів з зазначеним Актом підтверджує й той факт, що 15 лютого 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір реструктуризації суми №0460049, відповідно до якого відповідачами було добровільно сплачено 2 287,10 гривень та взято зобов'язання залишок суми - 11 000,00 гривень сплатити до 01 жовтня 2013 року, однак графік погашення заборгованості виконано не було, в наслідок чого залишок суми по акту порушення становить 1 926,45 гривень. З урахуванням фактичних обставин справи суд доходить висновку про те, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору по 117,60 гривень з кожного, на загальну суму 229,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved