Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» ( надалі - Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], ( надалі «Відповідач-1»), [PERSON] (надалі «Відповідач-2»), в якому просить стягнути солідарно з Відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 4298,00 дол. США за договором про іпотечний кредит №207 від 09.08.2006 року, яка складається з: -за кредитом -4269,81 дол. США, -по відсотках 27,87 дол. США. Представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи конвертами з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання та з відміткою про отримання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідачі про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 09.08.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №207, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит в сумі 21500 дол. США, що за курсом НБУ на дату укладення договору у національній валюті становить 108 575,00 грн. на умовах, передбачених цим договором зі сплатою процентів в розмірі 12% річних на строк не пізніше 07.08.2026 р. 17.12.2012 року між ПАТ Альфа-Банк та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк відступило ПАТ Альфа-Банк права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та фізичними особами. Відповідно до вищевказаного договору відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №207 від 09.08.2006 року, що був укладений між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та [PERSON], на користь ПАТ Альфа-Банк. Позивач свої зобовязання за договором про іпотечний кредит №207 від 09.08.2006 року свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу-1 кредит у сумі 21500,00 дол. США. В свою чергу, [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 20.09.2016 року має прострочену заборгованість: -за кредитом в розмірі 4 269,81 дол. США, - по відсотках в розмірі 27,87 дол. США. На виконання умов договору Відповідачу направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, яка не була виконана. ( а.с.49). На забезпечення умов виконання кредитного договору №207 між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком укладено договір поруки №207 від 09.08.2006 року, відповідно до якого [PERSON] поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобовязань за кредитним договором, Поручитель разом з Відповідачем солідарно відповідає перед Позивачем у повному обсязі зобовязань, передбачених кредитним договором. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в кредитному договорі, надавши Відповідачу кредит в розмірі 21500 дол. США. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконував взяті на себе за кредитним договором зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 20.09.2016 року (а.с. 48). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором № 207 від 09.08.2006 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором № 207 від 09.08.2006 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 20.09.2016 року має прострочену заборгованість: -за кредитом в розмірі 4 269,81 дол. США, - по відсотках в розмірі 27,87 дол. США. В забезпечення виконання зобов»язань Позичальника, 09.08.2006 року між ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено договір поруки №207, за яким поручитель [PERSON] поручається за виконання обов»язків [PERSON], які виникли на підставі іпотечного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 550 ЦК України\~ право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання Відповідачами зобовязань за кредитним договором № 207 від 09.08.2006 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з Відповідачів на користь ПАТ Альфа-Банк» заборгованості за договором № 207 від 09.08.2006 року, в розмірі 4298,00 дол. США. Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути солідарно з Відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 4298,00 дол. США за кредитним договором №207 від 09.08.2006 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідачів на користь ПАТ Альфа-Банк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1645 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved