Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] „Надра (далі [PERSON]) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши що 08.11.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 23 000, 00 доларів США, з встановленням 14.49 % річних процентів за користування кредитом, з терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 07.11.2022 року, згідно з графіком погашення кредиту. Всупереч умовам договору відповідач [PERSON] не здійснює платежів для погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування коредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] 08.11.2007 р. укладений договір поруки. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 10/2007/2813 від 08.11.2007 року станом на 10.12.2014 р. складає 50\~487,03 доларів США, що є еквівалентом 1\~789\~970,52 грн., яку позивач просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON], діючий в своїх інтересах та в інтересах відповідачки [PERSON] позов визнав частково, а саме в частині основної суми боргу позовні вимоги визнає, щодо стягнення процентів вважає їх такими, які нараховані поза межами 3-х річного строку позовної давності, нарахування штрафу та пені вважає безпідставними, оскільки банк не довів за які порушення нарахований штраф, щодо пені банк в порушення законодавства нарахував пеню в іноземній валюті. Щодо вимог до відповідачки [PERSON] вважає, що позовні вимоги до неї не підлягають задоволенню, оскільки строк предявлення вимоги до [PERSON] банком пропущений, тому є підстави вважати договір поруки таким, що є припиненим. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства [PERSON] „Надра підлягають частковому задоволенню. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 08 листопада 2007 року [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 10/2007/2813Фкз, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 23\~000,00 доларів США на споживчі цілі, строком по 07 листопада 2022 року, а позичальник зобовязався повернути Банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. П.3.3.2 договору передбачено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 336,48 доларів США 48 центів. П.1.3.1 договору передбачено, що за користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється 14,49 % річних. 08 листопада 2007 року [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір поруки, поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON], усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору. Згідно з розрахунком суми заборгованості (а/с 11-13) станом на 10.12.2014 року заборгованість за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом 22\~427,68 доларів США, що станом на 10.12.2014 р. є еквівалентом 350\~925,89 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 20\~442,08 доларів США, що станом на 10.12.2014 року є еквівалентом 319\~857,21 грн.; заборгованість по сплаті комісії 708,64 долари США, що станом на 10.12.2014 року є еквівалентом 11\~088,09 грн.; пеня за прострочення сплати платежів 4\~608,63 долари США, що станом на 10.12.2014 року є еквівалентом 71\~111,23 грн.; штраф за порушення п.5.2 кредитного договору 2300,00 доларів США, що станом на 10.12.2014 року є еквівалентом 35\~988,10 грн. Загальна сума заборгованості станом на 10.12.2014 року складає 50\~487,03 доларів США, що є еквівалентом 789\~970,52 грн. Суд при вирішенні позовних вимог до боржника [PERSON] керується вимогами ст.ст.\~525,\~526,611,612,1049,1054 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Банку в частині є доведеними, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитом 22\~427,68 доларів США, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом 20\~442,08 доларів США; заборгованості по сплаті комісії 708,64 доларів США, та підлягаючими задоволенню шляхом стягнення заборгованості з позичальника [PERSON] Вимоги Банку щодо стягнення пені за прострочення сплати платежів 4\~608,63 доларів США та штрафу за порушення п.5.2 кредитного договору 2300,00 доларів США, є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Положення ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України,\~Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»\~можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення штрафів та пені. Таким чином, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Пеня не може бути стягнута в доларах США, як це просив позивач, а саме стягнути заборгованість за кредитним договором, що включає серед інших і пеню за прострочення сплати платежів 4\~608 доларів США, що станом на 10.12.2014 року є еквівалентом 72\~111,23 грн. Суд сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, попередивши про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема запропонував позивачу надати інший розрахунок кредитної заборгованості із визначенням пені у гривні, однак позивач визначив розмір пені у розрахунку у іноземній валюті, зазначивши в уточненій позовній заяві гривневий еквівалент до визначеної у розрахунку (а/с 13) суми пені. Щодо гривневого еквіваленту позивач зазначив суму боргу в доларах США, та просив застосувати гривневий еквіваленті за курсом НБУ станом на 10.12.2014 року, а саме - 15.646999 дол.США, незважаючи на запропонований судом розрахунок суми заборгованості з урахуванням евіваленту за курсом НБУ на час винесення рішення. Суд враховує вимоги ст.11 ЦПК України, та розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. В обґрунтування вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 2300 доларів США, що є еквівалентом 35\~988,10 грн., позивач послався на порушення відповідачаси п.5.2 кредитного договору. П.5.2 кредитного договору (а/с 6) передбачено, що у разі порушення позичальником вимог п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.7,4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору за кожний випадок. Однак, позивачем не доведено, за який саме випадок порушення умов договору, підлягає стягненню штраф у розмірі 2300 доларів США. Заперечення позивача щодо спливу строку позовної давності до вимог до стягнення відсотків та нарахування їх за період 3-х річного строку перед зверненням до суду є безпідставними, оскільки згідно з розрахунком заборгованості (а/с 11) останній платіж відсотків по кредиту відбувся 07.12.2011 року. Відсотки за користування кредитом, відповідач припинила сплачувати з січня 2013 року (а.с.13) і саме з цього часу розпочав перебіг позовної давності щодо відсотків.Крім цього, сторони кредитного договору дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років (п.7.3 кредитного договору). Вимоги Банку щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] є безпідставними на підставі слідуючого. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя(правова позиція Верховного Суду України у справі № 6- 53 цс 14). У даному конкретному випадку, порушення зобов'язання розпочалося з\~\~березня 2008\~року. Позов до поручителя, [PERSON] пред'явлений Банком 24 грудня 2014 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. За встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що порука [PERSON]П є припиненою, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог Банку до останньої про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: partial