Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приват Банк звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18 січня 2012 року в розмірі 7741,76 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 січня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 24 травня 2015 року [PERSON] помер. 12 січня 2016 року позивачем отримано відповідь Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини, є [PERSON] 30 січня 2016 року на адресу спадкоємця [PERSON] був направлений лист-претензія про необхідність погашення кредиту, проте, до теперішнього часу відповіді не отримано, кредит не погашений, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 18 січня 2012 року становить 7741,76 грн., яка складається з: 7741,76 грн. - заборгованість за кредитом. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а у разі неявки відповідача ухвалити рішення у заочному порядку /а.с. 48/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 ПАТ КБ «ПриватБанк», 18 січня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надає відповідачу кредит зі сплатою процентів за користування кредитним коштами. Заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умови та правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобовязання банк перед позичальником виконав. Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно будь-якого розміру ліміту, встановленого банком. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3, а саме поповнення карткового рахунку Держателя здійснюється шляхом внесення засобів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок Держателя, а також шляхом договірного списання засобів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Згідно до п. 2.1.1.12.6, 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Судом встановлено, що позичальником не в повному обсязі сплачувалася сума кредиту та проценти за користування кредитом, у звязку з чим станом на 10 квітня 2016 року за ним утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 7741,76 грн. /а.с. 5/. Таким чином, позичальником були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. 24 травня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №496310, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 25 травня 2015 року /а.с. 32/. Згідно ч.1 ст. 608 ЦК\~зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки померлої особи, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця. Таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Судом встановлено, що на час смерті боржника, тобто станом на 24 травня 2015 року, заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 січня 2012 року становить 7741,76 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7741,76 грн. 08 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з претензією щодо включення кредиторських вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в спадкову масу, а також щодо повідомлення спадкоємців останнього про наявність кредитної заборгованості у загальному розмірі 7993,07 грн., що підтверджується листом вих. №SAMDNWFC00007451820 від 08 листопада 2015 року /а.с. 37/. Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області [PERSON] №3856/02-14 від 18 грудня 2015 року, після смерті [PERSON] 18 грудня 2015 року за реєстровим №2-1955 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 67/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області, вулиця Червона, буд. 30, на імя сина спадкодавця [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с. 38/. Позивач, скориставшись своїм правом, у встановлені ст.1281 ЦК України строки пред'явив до відповідача [PERSON] вимогу про погашення заборгованості спадкодавця перед банком, що підтверджується копією листа-претензії за вих. № №SAMDNWFC00007451820 від 26 січня 2016 року /а.с. 39/. Як встановлено ч.ч. 1, 5 ст. 1268 К України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Загальним правилом для спадкоємця після смерті спадкодавця є прийняття спадщини шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] спадщину прийняв у порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, а тому у відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України обов'язок задовольнити вимоги кредитора покладається на спадкоємця померлого [PERSON] Згідно розяснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Суд погоджується з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, здійсненим позивачем, яка становить 7741,76 грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 7741,76 грн. Відповідач не заперечував проти нарахованої позивачем суми заборгованості за кредитним договором, про що свідчить його заява про визнання позовних вимог. Суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідача до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача складає 7741,76 грн. Згідно платіжного доручення № ВОТМ3В1ВС8 від 23 січня 2017 року та платіжного доручення №ВОТМ2В1АВВ від 22 листопада 2016 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1600,00 грн. /а.с. 2, 47/. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved