Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 2655/09/2017/0194 від 18.09.2017 року у розмірі 17077,11 грн.. Позовна заява обґрунтована тим, що 18.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та відповідачем було укладено договір №2655/09/2017/0194 на приєднання до Правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в АБ «УКРГАЗБАНК». За умовами вказаного кредитного договору Банк надав відповідачеві кредит в сумі 36000,00 гривень, на строк з 18.09.2017 року 17.09.2020 року, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із базової процентної ставки 17,5% річних. Відповідно до п.1.7. Договору, сторони погодили, що позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком зменшення заборгованості за кредитом, встановленим у додатку №2 до кредитного договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 1321.00 грн. щомісячно, шляхом внесення коштів на рахунок кредиту. В п.2 договору сторони погодили, що у разі порушення встановлених договором порядку та строків сплати періодичних платежів, суми непогашених у строк платежів (або їх частини), а також у разі наявності суми не погашених у строк комісій, визнаються простроченими та наступного банківського дня переносяться Банком на рахунки простроченої заборгованості. Згідно п.1.4.2. за користування кредитним коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 30% річних. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, погашення кредиту здійснюється із порушенням встановленого кредитним договором порядку, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, тому позивач просить задовольнити вказану позовну заяву. Ухвалою суду від 20.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. Учасникам справи роз`яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, з копією позовної заяви та доданими до неї документами були направлені по місцю проживання відповідача, зареєстрованому у встановленому законом порядку. 09.06.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, так як нарахування відсотків за ставкою, визначеною договором, відбувається лише у період строку кредитування, крім того, позивачем безпідставно було здійснено підвищення відсотків по кредиту. Також відповідач у відзиві зазначила, що оскільки позиція позивача не містить відсилання на приписи ст. 625 ЦК України, у суду відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання визначені положеннями вказаної норми. У заяві, що надійшла до суду 08.07.2020 року представник позивача щодо відзиву відповідача на позовну заяву зазначив, що сторони при укладанні кредитного договору № 2655/09/2017/0194 від 18.09.2017 року дійшли згоди щодо усіх істотних умов кредитування. Зокрема сторони дійшли згоди щодо: строку кредитування по 17.09.2020 року (п. 1.3.1), відсоткової ставки на строкову заборгованість у розмірі 17,5 % (п. 1.4.1), відсоткової ставки на прострочену заборгованість у розмірі 30,00 % річних (1.4.2.), розміру комісій за видачу кредитних коштів (п.1.6), порядку погашення кредиту (п. 1.7, 1.8), та інших умов, які вимагаються чинним законодавством. Крім того, банк безпосередньо у кредитному договорі надав позичальнику детальний розпис загальної вартості кредиту, що включає в себе суму періодичних платежів, процентів, комісій, інших супутних платежів, а також розрахунок загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки. 20.08.2020 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду надала заперечення, у якому заперечила проти позовних вимог з підстав, що були зазначені нею у відзиві на позовну заяву, а також повідомила, що за час розгляду даної справи у суді нею добровільно були сплачені грошові кошти за кредитом у розмірі 21820 грн., при цьому у запереченні зазначено, що до нього долучаються копії квитанцій про сплату у кількості 34 штуки. Проте, вказане заперечення суд не бере до уваги, так як відповідно до акту від 20.08.2020 року, складеного канцелярією Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, встановлено, що при отриманні заперечення від [PERSON] не виявлено зазначених у запереченні додатків, а саме копій квитанцій в кількості 34 штуки. Таким чином, обсиавни, на які відповідач посилається у запереченні від 20.08.2020 року не підтверджені доказами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що 18 вересня 2017 року між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] укладено договір на приєднання до правил надання та обслуговування кредитів за програмою «Тепла оселя» в Акціонерному банку «'УКРГАЗБАНК» №2655/09/2017/0194. Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.3.1, 1.5 вказаного договору позивач надав відповідачу як позичальнику на строк з 18 вересня 2017 року по 17 вересня 2020 року, кредит в сумі 36000,00 грн. на придбання світлопрозорих конструкцій з енергозберігаючим склом, у тому числі вікна та балконні двері, та відповідне додаткове обладнання і матеріали до них, детальний опис та перелік яких викладений у рахунку-фактурі №2 від 23.08.2017 року шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Відповідно до пункту 1.4. договору відповідач зобов`язався сплачувати позивачу проценти за користування кредитними коштами за весь термін фактичного користування кредитом у межах терміну кредитування за процентною ставкою 17,50 % річних та за користування кредитними коштам, що не повернуті у терміни, передбачені договором, за відсотковою ставкою 30% річних. 18 вересня 2017 року між сторонами також був узгоджений та підписаний Додаток №1, яким передбачено розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, та Додаток №2 графік зменшення заборгованості по кредиту. Відповідно до п.1.7 договору сторони погодили, що позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком зменшення заборгованості по кредиту, встановленим у Додатку №2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів 1321,00 грн. щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок кредиту. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкрив позичальнику поточний та позичковий рахунки та надав кредит у сумі 36000,00 грн., що підтверджено випискою про рух коштів по рахунку, та платіжним дорученням №TR.3668140.14962.9413 від 18.09.2017 року. Відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання по погашенню кредиту своєчасно не виконував, внаслідок чого станом на 09.01.2020 року виникла заборгованість в розмірі 17077,11 грн., з них: заборгованість по кредиту строкова 11174,40 грн., заборгованість по кредиту (прострочена) 2936,54 грн., заборгованість по процентах (поточна) 321,63 грн., заборгованість по процентах (прострочена) 2644,54 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з невиконанням умов договору 10 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення кредитних коштів та заборгованості за кредитом, яка відповідачем не виконана. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог\~ст.639 ЦК України\~договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.ст. 526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ввідповідно до\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частиною 2\~ст.1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Розмір заборгованості та розрахунок боргу відповідачем не спростований. Посилання відповідача на те, що нарахування відсотків за ставкою, визначеною договором, відбувається лише у період строку кредитування, та на те, що позивачем безпідставно було здійснено підвищення відсотків по кредиту, суд не приймає до уваги, так як відповідно до договору №2566/09/2017/0194 від 18.09.2017 року сторонами було погоджено строк дії договору до 17 вересня 2020 року, а також погоджено відсоткову ставку за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування за процентною ставкою 17,50 % річних та за користування кредитними коштам, що не повернуті у терміни, передбачені договором, за відсотковою ставкою 30% річних. Як вбачається із розрахунку заборгованості, вказані розміри процентних ставок банком не підвищувалися. Тому позивачем правомірно було нараховано відсотки за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору та за відсотковою ставкою, яка була погоджена у договорі. Також відповідач у відзиві зазначила, що оскільки позиція позивача не містить відсилання на приписи ст. 625 ЦК України, у суду відсутні підстави для застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання, визначені положеннями вказаної норми. З даного приводу суд зазначає, що у позовних вимогах позивача відсутні вимоги щодо стягнення з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а наявна лише вимога щодо стягнення заборгованості по відсотках, розмір яких встановлено договором, тому суд в даному випадку і не застосовує наслідків прострочення виконання зобов`язання, що передбачені ст. 625 ЦК України. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2017 №2655/09/2017/0194 року станом на 09.01.2020 року в загальній сумі 17077,11 грн., з них: заборгованість по кредиту строкова 11174,40 грн., заборгованість по кредиту (прострочена) 2936,54 грн., заборгованість по процентах (поточна) 321,63 грн., заборгованість по процентах (прострочена) 2644,54 грн. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved