Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 690 грн. 56 коп. та судовий збір урозмірі 1378 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 05.03.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 836 грн. 44 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк виконав свої зобовязання належним чином. В результаті невиконання відповідачем умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 20.11.2016 року заборгованість складає 12 690 грн.56 коп. із них: 4338 грн.19 коп.- заборгованість за кредитом; 1397 грн. 91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4338 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 2616 грн. 46 коп. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглянути без його участі та провести заочний розгляд справи, в разі не явки відповідача. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявився по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитнимдоговором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що 05.03.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил продукту кредитних карт, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10836 грн.44 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості відповідач отримав 10836 грн. 44 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833 % в місяць на суму залишку заборгованості, зі строком повернення заборгованості - 31 березня 2014 року. У відповідності до п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється, починаючи з «01» по «25» число кожного місяця в сумі 953 грн.37 коп. Згідно з пунктом 2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, указаних у цій угоді, Умовах і правилах, більш як на 31 день, за зобов'язаннями, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення; заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою, а позичальник має сплатити Банку штраф у розмірі 2616 грн.46 коп. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з дня укладення Генеральної угоди здійснив 2 платежі, а в подальшому взагалі припинив здійснення платежів за Генеральною угодою. Відповідно до пункту 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною Генеральної угоди від 05.03.2013 року, передбачено, що строк позовної давності відносно вимог банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) складає 50 років. Також відповідач погодилась з тим, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами будуть складати кредитний договір між ним та банком (а.с. 6 - 39). Позичальник зобовязувався повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до заяви, генеральної угоди та умов. Згідно із частинами першою, другоюстатті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року справа № 6-16цс15, яка відповідно до положень частини першої статті360-7ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил продукту кредитних карт сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності до чинного законодавства, які є обов'язковими до виконання ними. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Обов'язок відповідача виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк, передбачено статями 526, 527, 530, 1054 ЦК України. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, станом на 20.11.2016 року заборгованість складає 12 690 грн.56 коп. із них: 4338 грн.19 коп.- заборгованість за кредитом; 1397 грн. 91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4338 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 2616 грн. 46 коп. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Оскільки відповідач не виконує свої зобовязання належним чином, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобовязання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ КБ «Приватбанк». За вищевикладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи те, що загалом вимоги банку задоволені на суму в повному обсязі, відповідач має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 1378,00 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved