Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №CGR0GA00000289 від 17.05.2007 року відповідач отримав кредит в сумі 22000 доларів США на термін до 16.05.2017 року, зобовязавшись своєчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором. Оскільки, позичальник свої зобовязання по договору не виконав, станом на 28.09.2015 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі 86570,39 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 28.09.2015 року складає 1870786,07 грн., а тому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за даним кредитним договором та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, у якій просить розглядати справу без участі представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, клопотань не подав. Рекомендовані листи із повістками про виклики останнього в судові засідання на 22.12.2015 року та 02.02.2016 року надсилались відповідачу на адресу реєстрації і були отримані уповноваженою особою (матірю відповідача), про що у матеріалах справи містяться повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: З кредитного договору №CGR0GA00000289 від 17.05.2007 року вбачається, що такий був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]на суму 22000 доларів США на термін до 16.05.2017 року із платою встановлених договором відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. При укладені кредитного договору сторони домовились, що у випадку порушення відповідачем зобовязань, передбачених п.п. 2.2.2 та 2.2.3 кредитного договору, останній зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від простроченого платежу. Згідно п.п.5.4 кредитного договору при порушенні [PERSON] строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду, він зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Проте, відповідач порушив умови договору, внаслідок чого станом на 28.09.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: 18676,92 доларів США заборгованість за кредитом; 23193,34 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2560,0 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 38006,71 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також 11,57 доларів США штрафу (фіксована сума), 4121,85 доларів США (процентна складова). Зазначені фактичні обставини та розмір кредитної заборгованості підтверджуються копією кредитного договору та розрахунком заборгованості за договором, і сторонами не оспорювались. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~\~\~\~ Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк\~\~(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст.526 цього Кодексу. Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~\~\~\~ Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1 і 3 ст. 533 ЦК України). \~\~\~\~\~ Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. \~\~\~\~\~\~\~ Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен встановити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. \~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. \~\~\~\~\~\~ Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року, а саме: частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. \~\~\~\~ Так, із доданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики вбачається, що розмір пені за порушення строків виконання зобов'язань за договором, станом на 28.09.2015 року становить 38006,71 доларів США. Разом із тим, встановивши, що сума основного боргу складає 18676,92 доларів США, виходячи з приписів ч.3 ст.551 ЦК України суд вважає, що нарахований позивачем розмір пені значно, а саме більше як в два рази, перевищує тіло кредиту, а тому, такий слід зменшити, визначивши в сумі 18676,92 долари США пені, що є співмірним із сумою основного боргу. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так як позивач в позовних вимогах ставить питання про стягнення заборгованості по кредиту у доларах США по курсу 21,61 грн. за курсом НБУ станом на 28.09.2015 року, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає, що суму заборгованості слід рахувати за вище зазначеним курсом НБУ станом на 28.09.2015 року. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з врахуванням пені за несвоєчасність виконання зобовязань в сумі 18676,92 долари США з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 67240,60 доларів США, що еквівалентно 1\~453 069,37 грн. за курсом НБУ станом на 28.09.2015 року 21,61 грн.. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути понесені стягувачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 21 796,04 грн.

Outcome: partial