Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство в особі представника «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, покликаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором № 092 від 07.07.2008 року, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 180 000,00 гривень зі сплатою процентів у розмірі 18,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором, з кінцевим терміном повернення кредиту 06.07.2018 р.. Станом на 08.04.2016 р., кредитна заборгованість погашена не в повному розмірі. За позичальником рахується заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 4 258,45 грн.. Просить стягнути з боржника дану заборгованість та суму сплаченого, при подачі позовної заяви, судового збору в розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача, згідно довіреності від 13.01.2016 р., [PERSON] подав письмову заяву з проханням справу слухати без проведення звукозапису, позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи судом був належним чином повідомлений. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, заперечень, тощо, не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, та сторонами не оспорювалось, що 07.07.2008 року, між ВАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Буське відділення № 6383 та відповідачем укладено кредитний договір № 092, згідно п.1.1 якого банк зобов'язався надати кредит в сумі 180 000,00 (сто вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Остаточним терміном повернення кредиту є 06.07.2018 р. (п.1.2 кредитного договору). Договором від 08.07.2010 р. про внесення змін до договору відновлювальної кредитної лінії № 092 від 07.07.2008 р., п. 1.2. викладено в наступній редакції: Кредит надається на споживчі цілі, кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлюваною кредитною лінією у період до 07.07.2010 р. Станом на 08.07.2010 р. сума фактичної заборгованості за кредитом становить 180 000,00 грн. Позичальник зобовязується щомісячно здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1 875,00 грн. та сплату нарахованих процентів по останній робочий день місяця починаючи з 01.08.2010 р., шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 07.07.2018 р. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, відповідач не виконував взяті на себе відповідно до кредитного договору зобовязання щодо щомісячного погашення кредиту та відсотків за його користування. Рішенням Буського районного суду Львівської області у справі № 2-596/2011 від 06 вересня 2012 року позов АТ «Ощадбанк» задоволено, стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] кредитну заборгованість, яка станом на 02.08.2012 р. становила 254 174,15 грн.. з яких: залишок строкового кредиту - 135 000,00 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 2 808,77 грн., залишок прострочених платежів по кредиту - 44 251,74 грн., залишок прострочених платежів по відсотках -- 29 409,85 грн., сума нарахованої пені по кредиту - 46 677,59 грн., сума нарахованої пені - 42 703,79 грн. Даним рішенням суду встановлено, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків, договором передбачено право банку повернути кредит при порушенні строків платежів за договором. Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 3.3.2. кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязувався відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з цього договору. Станом на день подання даного позову кредитна заборгованість погашена не в повному розмірі. За позичальником рахується заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 4 258,45 грн.. У відповідності до п. 7.8 кредитного договору, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України для всіх грошових зобовязань позичальника (в т.ч., але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені). Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобовязань відповідно до договору відновлюваної кредитної лінії, порушене договірне право позивача як кредитора підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума судового збору, сплаченого при подачі заяви.

Outcome: approved