Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, однак порушив умови договору щодо повернення кредиту. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.01.2014 року. Позивач вважає, що спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з [INFO] по 09.07.2014 року. В даному випадку, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON], що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адреси реєстрації значиться: [ADDRESS]. Позивач зазначає про те, що на виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України ним, 31.05.2014 року, була направлена претензія кредитора до Першої Кам'янець - Подільської державної нотаріальної контори. 15.03.2016 року позивачем було отримано відповідь з держнотконтори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приват-Банк». На думку позивача, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач вказує на те, що 12.07.2016 року до спадкоємця було направлено лист-претензію, згідно якого було пред'явлено вимоги, але ніяких дій не було виконано. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 15.04.2011 року становить 12 392 грн. 57 коп., позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути в їх відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовими повістками. Із письмової згоди представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до укладеного договору № б/н від 15.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14 100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Кам'янець-Подільському реєстраційної служби Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 10.01.2014 року. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 15.04.2011 року становить 12 392 грн. 57 коп. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, ч.1 ст.608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Стаття 1282 ЦК України визначає, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як вбачається з відповіді Першої Кам'янець - Подільської державної нотаріальної контори за вих. №219/165/2014 від 29.02.2016 року, та № 1313/01-16 від 13.12.2016 року в провадженні нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 165/2014 року до майна померлого [INFO] [PERSON], заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приват-Банк». Інших заяв, в тому числі заяв про відмову від прийняття спадщини не надходило, Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, так як відсутні докази наявності спадкового майна, яке було прийнято відповідачем після смерті [PERSON] Сам лише факт спільного проживання спадкоємців зі спадкодавцем на момент його смерті не свідчить про фактичне прийняття спадщини. Оскільки відсутні докази прийняття такого майна відповідачем, то до неї в порядку спадкування не перейшли обов'язки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), а тому відсутні підстави вважати їх такими, що фактично прийняли спадщину. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до положень ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed