Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № KGKMNN000000370 від 01.10.2008 року у сумі 13470,60 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначив, що 01.10.2008 року відповідач отримала кредит у розмірі15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач з свого боку зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також комісію на умовах, передбачених Правилами. Однак відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, у зв'язку з чим станом на 30.05.2016 року виникла вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі та заперечили відносно задоволення позову та просили суду застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позуву з цих підстав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.10.2008 року сторонами було укладено договір № KGKMNN000000370, відповідно д якого відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ними договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячні платежі) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та іншими витратами згідно умов. Відповідно до розрахунку банку, у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 30.05.2016 року має заборгованість у розмірі 13470,60 грн., яка складається з наступного: 1277,72 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 11313,33 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 629,55 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільногоправа або інтересу. В силу ст. 257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, однак при цьому слід врахувати строки позовної давності, що передбачені ст.ст. 257, 258, 259 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості останній платіж відповідача по вищевказаному договору був здійснений 01 грудня 2010 року, а позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 01 серпня 2016 року (дата отримання судом позовної заяви), тобто після спливу трирічного терміну позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Отже, як встановлено судом, у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, як встановлено судом позивач не звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку позовної давності. Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити в зв'язку зі спливом строків позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed