Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - позивач) звернулось до Ровеньківського міського суду Луганської області з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) 27 145,58 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 14 097,12 грн. - тіло кредиту, 1,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6 146,13 грн. - заборгованість за комісіями по управлінню кредитом, 6 900,94 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Заявлений позов мотивовано тим, що 28.12.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №BL_КГ100090550 (далі - Договір), за яким відповідач отримав кредит в сумі 14 500,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 0,01% річних на строк до 28.12.2014 року. Відповідно до п.2.4.2 Договору, позичальник зобов'язувався щомісячно, в строки визначені графіком погашення заборгованості за кредитом погашати: тіло кредиту, сплачувати проценти за користування кредитними коштами та комісію за управління кредитом. Так як свої зобов'язання позичальник не виконує, це стало причиною звернення позивача з даним позовом до суду за захистом порушених прав. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити, не заперечує щодо прийняття в справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, не дивлячись на те, що належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, повідомлення про причини неявки до суду або будь-яких пояснень по справі, від останнього не надійшло. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ст. 169 ч. 4 ЦПК). Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 28.12.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № BL_КГ100090550. Відповідно до пункту 1.2 Договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі 14 500,00 грн. у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит до 28.12.2014 року та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафи, в порядку і на умовах визначених цим Договором. За користування кредитом сторони встановили плату у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі 0,01 % (п. 1.5 Договору). Відповідно до п.2.4.1 Договору проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування та сплачуються позичальником в порядку, передбаченому п. 2.5 цього Договору. В пункті 2.5.1 Договору сторони визначили, що щомісячний платіж, передбачений графіком, складається із строкової частини кредиту та строкових процентів. Згідно пункту 2.5.2 Договору позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також сумах комісії за управління кредитом. За обслуговування кредиту, сторони в пункті 1.6 Договору визначили щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої становить 3 % від суми кредиту. Згідно пункту 2.4.2 Договору, проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, що наведений у Додатку № 1 до цього Договору. Як слідує з графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами, позичальник зобов'язувався до 28 числа щомісячно сплачувати банку: основний борг в сумі 402,88 грн., комісію за управління кредитом в сумі 435,00 грн., а також, відсотки за користування кредитними коштами. З матеріалів справи слідує, що 28.12.2011 року банк надав позичальнику кредит в сумі 14 500,00 грн. (а.с. 5). На виконання умов Договору, 31.01.2012 року позичальник, згідно графіку платежів, сплатив банку 402,88 грн. для погашення основної суми боргу, 0,12 грн. для погашення нарахованих відсотків та 435,00 грн. нарахованої комісії за управління кредитними коштами. В подальшому, позичальник не здійснював погашення заборгованості, яка була нарахована позивачем, згідно графіку погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 4.3 Договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаного боржником зобов'язання ( а саме, неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені становить 0,5 % (нуль цілих п'ять десятих відсотка). У зв'язку з цим, станом на 27.11.2013 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, а саме: 14 097,12 грн. - заборгованість за кредитом, 1,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6 146,13 грн. - заборгованість за комісіями по управлінню кредитом, 6 900,94 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків. Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № BL_КГ100090550 від 28.12.2011 року є кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит сплативши проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Розглянувши вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по договору № BL_КГ100090550 від 28.12.2011 року, суд дійшов висновку, що позов заявлено правомірно, оскільки відповідач дійсно прострочив виконання зобов'язань за Договором. Перевіривши правильність нарахування позивачем розміру заборгованості по тілу кредиту за період з 29.02.2012 року по 27.11.2013 року, відсоткам за користування кредитними коштами за період з 29.02.2012 року по 29.03.2013 року, пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 2та комісії за управління кредитом за період з 28.04.2012 року по 27.11.2013 року, суд дійшов висновку, що розрахунок проведено вірно, у зв'язку з чим позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанцій, що є у матеріалах справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 271,46 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved