Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України в особі філії - Миколаївське обласне управління акціонерного товариства Ощадбанк (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтований тим, що 28.04.2009р. між ВАТ Державний ощадний банк України, назву якого змінено на ПАТ Державний ощадний банк України та [PERSON] укладено кредитний договір № 92 про надання кредиту на споживчі цілі в сумі 390 000 грн. під 23 % річних з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 27.04.2019 р. З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28.04.2009р. укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим № 407, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, належна іпотекодавцям в рівних частках по ? частці. В порушення умов кредитного договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 23.06.2017р. борг перед банком становить 1 392 327, 31 грн., з яких: 383 500, 00 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 273 434, 36 грн. -сума заборгованості за процентами, 2 991,30 грн. -сума заборгованості за комісією, 475 751,58 грн. - сума заборгованості за пенею. Крім того, сума інфляційних витрат складає 142 129,18 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом становить 39 275,77 грн. Окрім того, в порушення п. 3.3.9. іпотечного договору станом на 23.06.2017р. страхування предмету іпотеки відповідачем не здійснювалось, у зв'язку з чим банком нараховано штраф в розмірі 75 245 грн. 12 коп. Позивач просить для погашення заборгованості за кредитним договором від 28.04.2009 року, яка становить 1 392 327 грн. 31 коп., укладеного між банком та [PERSON] звернути стягнення на нерухоме майно відповідно до іпотечного договору від 28.04.2009р., укладеного між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та стягнути з відповідачів судовий збір. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомлений по час, дату та місце розгляду справи, звернувшись до суду із заявою про закінчення розгляду справи у його відсутність, в якій позов визнає. Відповідач [PERSON], будучи двічі належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи (рекомендоване поштове відправлення №5630101035770 та № 5630101048545), на розгляд справи не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. З огляду на положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України. відповідно до якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, суд протокольною ухвалою прийняв рішення про слухання справи у відсутність нез'явившогося відповідача [PERSON], двічі належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи та відповідача [PERSON], від якого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та [PERSON] 28.04.2009р. укладено кредитний договір № 92 про надання кредиту на споживчі цілі, згідно якого банк надав відповідачу кредит в сумі 390 000 грн. строком на десять років, до 27.04.2019р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 23 % річних. Відповідно до п. 1.4.1 виконання зобов'язання за договором забезпечується договором іпотеки предметом якого являється трикімнатна квартира [ADDRESS] Згідно п. п. 1.1, 1.2 кредитного договору на період з дня видачі кредиту до 27.04.2019р. включно, проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 23% річних. Нараховані проценти повинні бути сплачені не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту, шляхом внесення готівки або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 28.04.2009р. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих процентів здійснити не пізніше 27.04.2019р. Відповідно до п. 2.1 цього договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна (кредитний договір №92 від 28.04.2009р.); У відповідності до п. 1.14. кредитного договору, за надання банківських послуг позичальник сплачує банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0,05% від залишку фактичної заборгованості, але не менше 5 гривень. Сплата здійснюється щомісячно (кредитний договір №92 від 28.04.2009р.). Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що у разі порушення зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (кредитний договір №92 від 28.04.2009р.). Відповідно до розрахунку зробленого станом на 23.06.2017 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 1 392 327, 31 грн., з яких: 383 500, 00 грн. - основний борг, 273 434, 36 грн. - проценти, 2 991,30 грн. - комісія, 475 751,58 грн. - пеня, штраф в розмірі 75 245 грн. 12 коп. (розрахунок заборгованості станом на 23.06.2017р.) Позивачем також нараховані інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом становлять в розмірі 142 129,18 грн та 3% річних в розмірі 39 275,77 грн. . (розрахунок заборгованості станом на 23.06.2017р.) З метою забезпечення виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором перед банком, 28.04.2009р. між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М., який зареєстровано в реєстрі за № 407 (іпотечний договір від 28.04.2009 року); Вказаний іпотечний договір 13.07.2017р. зареєстрований в Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (витяги з вказаних реєстрів № 23330165 та № 23330333 від 28.04.2009р.); Відповідно до умов п. 1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира №3, загальною площею 74,8 кв.м. , житловою площею 52,6 кв.м. зі всіма невід»ємними її приналежностями, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, смт.Врадіївка, вулиця Героїв Врадіївщини, 57 (п»ятдесят сім) квартира №3. Квартира належить іпотекодавцям в рівних частках по ? частці у спільній частковій власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.10.1994р., виданим Врадіївської селищною радою Врадіївського району Миколаївської області, зареєстрованим в Первомайському МБТІ за реєстровим номером 3833 від 26.10.1994 року (іпотечний договір). Пунктом 1.3 договору іпотеки визначено, що вартість предмета іпотеки визначена сторона шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертну оцінку від 24.04.2009р., становить 527 004,00 грн.. (іпотечний договір) Відповідно до висновку незалежної оцінки майна від 17.03.2017р. вартість нерухомого майна становить 295 400,00 грн., вартість виконаних робіт становить 2500 грн. ( договір на виконання робіт з незалежної оцінки №1971-МК; від 02.03.2017р.. меморіальний ордер на оплату від 13.03.2017р.); Іпотекодавець зобов'язаний відшкодувати в повному обсязі збитки, які виникли у банка в зв'язку з невиконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором та відповідно до п. 3.3.9. іпотечного договору зобов'язаний на момент його укладення, за власний рахунок застрахувати предмет іпотеки на суму оцінки вказаної в п. 1.3. цього договору (п. п. 3.3.4, 3.3.9 іпотечного договору). У п. 7.2 іпотечного договору сторони також погодили, що за невиконання або неналежне виконання взятих зобов'язань, іпотекодавець сплачує на користь банку штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов'язання, що як вбачається з розрахунку, який не спростований відповідачами належними та допустимими доказами, штраф за іпотечним договором становить 75 245,12 грн. (п.7.2 іпотечного договору, розрахунок штрафних санкцій); Пунктом 6.1. іпотечного договору визначено, право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого із своїх обов'язків, передбачених чим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною (іпотечний договір); Іпотекодавець за договором іпотеки [PERSON] померла [INFO] (актовий запис про смерть №44 від 25.04.2012року); На момент смерті іпотекодавця [PERSON], з нею за однією адресою були зареєстровані та проживали чоловік [PERSON] та син [PERSON], вони ж відповідачі по вказаній справі та іпотекодавці за іпотечним договором (довідка про склад сім'ї №6111 від 19.12.2017р.); Судові витрати понесені позивачем складають 6746, 13 грн. (платіжне доручення); Суд вважає що між сторонами склалися правовідносини з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки. При прийнятті рішення суд керується: Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цк України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором, при чому ст. 625 ЦК України відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Виходячи зі змісту ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України,виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до закону або умов договору, зокрема неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання. Правові наслідки порушення зобов'язання у виді сплати неустойки передбачено і п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно з приписами ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України,якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. В ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) передбачено, що в силу іпотеки іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власностіна предмет іпотеки від іпотекодавцядоіншоїособи,у томучислі в порядку спадкування чи правонаступництва,іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна,навіть у тому випадку,якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусіпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця,такийспадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання,але в разі його порушенняборжникомвін відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ч. 1ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та ст. 39 цього ж Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягненнянапредмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду (ч. 3). Аналогічні вимоги містить договір іпотеки, укладений між сторонами. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. В правовій позиції, викладеній у постанові Верховного суду України у справі № 6-1239цс16 від 08.06.2016р. за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, зазначено, що виходячи зі змісту поняття ціна, як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Вартість предмету іпотеки при укладенні договору іпотеки визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і згідно звіту про експертну оцінку від 17.03.2017р. становить 295 400 грн. 00 коп. Згідно ст.41 Закону реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщоінше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Отже суд вважає, що кредитні правовідносини іподекодавця [PERSON] після його смерті не припинилися, оскільки згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Оскільки боржник по даному кредитному договору помер, то спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідачі по справі, вони ж іпотекодавці за спірним договором іпотеки та спадкоємці після смерті відповідача у цій же справі [PERSON], як особи, що проживали з нею на час відкриття спадщини, після успадкування іпотечного майна набули статус іпотекодавця і зобов'язані виконувати умови договору іпотеки, укладеного між спадкодавцем, який помер та банком. При визначенні розміру заборгованості позичальника за кредитним договором, в рахунок якої необхідно звернути стягнення на іпотечне майно, суд вважає, що до складу цієї заборгованості не входять суми, які нараховані банком підставі ст. 625 ЦК України та включені до складу заборгованості за кредитним договором, зокрема: 3% річних за весь час прострочення сплати процентів за період з 03.06.2015р. по 22.06.2017 року у сумі 22141,16 грн. та 3% річних за весь час прострочення повернення кредиту за період з 03.06.2015р. по 22.06.2017р. у сумі 17134,61грн., а також інфляційні втрати за весь час прострочення сплати процентів за період з червня 2015 року по червень 2017 року у сумі 78942,68 грн. та інфляційні втрати за весь час прострочення повернення кредиту за період з червня 2015 року п червень 2017 року у сумі 63186,50 грн., всього в сумі 181404,95 грн, з огляду на таке. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Договором іпотеки забезпечено тільки виконання зобовязань [PERSON] за генеральною угодою та кредитним договором від 28.04.2009 року №92, проте умови договору іпотеки не передбачають забезпечення відповідальності боржника на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобовязання. Отже, позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню. В рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором №92 від 28.04.2009 року у розмірі 1210922,36 грн. слід звернути стягнення на предмет іпотеки. З огляду на вищевикладене, оцінивши співмірність суми заборгованості за кредитним договором, що складає 1135677,24 грн. з вартістю іпотечного майна, яка станом на 17.03.2017р. становить 295400 грн., суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими. На підставі вимог ст. ст. 139, 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6746, 13 грн. та судові витрати в сумі 2500 грн. пов'язаних з залученням експертів та проведенням експертиз, понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідачів, в рівних частинах, на користь позивача.

Outcome: approved