Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 04 грудня 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 18 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 31.10.2017 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 51\~401,06 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4\~873,84 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 40\~603,36 грн., заборгованість за пеню та комісією в розмірі 3\~000,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 2\~423,86 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 51\~401,06 грн. та судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2018 року передано справу на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 13\~ст. 7 ЦПК України. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, письмових заяв від неї не надходило. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 18 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11-18). Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2017 року виникла заборгованість, розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 7-10). Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 48\~477,20 грн., що складається з: 4\~873,84 грн. заборгованості за кредитом; 40\~603,36 грн.\~заборгованості по процентам за користування кредитом; 3\~000,00 грн.\~заборгованості за пенею та комісією. Суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до частини 2\~статті 549 ЦК України\~штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Оскільки суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за порушення грошового зобовязання, покладання на відповідача штрафу за несвоєчасне виконання того ж зобовязання, на думку суду, є подвійним притягненням до відповідальності, що суперечить\~статті 61 Конституції України\~і співпадає з правовою позицією Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів фіксованої та процентної складової в розмірі 500,00 грн. та 2\~423,86 грн. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1\~508,99 грн. (1 600*48\~477,20/51 401,06). На підставі викладеного,

Outcome: partial