Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк»), 13.08.2013 року звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № ОDХRFD16972573 від 19.04.2011 року, на загальну суму 23678 гривні 45 копійки, 236 гривень 78 копійок сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору/ З позовної заяви вбачається, що 19.04.2011 року, відповідно до укладеного договору № ОDХRFD16972573 [PERSON] отримав кредит у розмірі 3333,28 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач порушила умови договору та зобов`язання, за вказаним договором, належним чином не виконав. У зв`язку з чим, станом на 02.08.2013 року має заборгованість - 23678,45 грн., яка складається з: 3333,28 грн. - заборгованість за кредитом; 1,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18739,50 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1103,71 грн. - штраф (процентна складова). Вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Яковлева Ольга Анатоліївна в судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла телефонограма, згідно з якою позов підтримала у повному обсязі, просить його задовольнити, розглянувши справу за її відсутності, проти постановлення рішення при заочному розгляді справи не заперечує. Відповідач, який про дати, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі, або про розгляд справи за його відсутності не надав. На підставі клопотання позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом достовірно встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: 19 квітня 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір № ОDХRFD16972573, відповідно до якого Банк надає відповідачу строковий кредит у сумі 3333,28 на строк 10 місяців з 19.04.2011 року по 18.02.2012 року включно, на наступні цілі: придбання товару, а також у розмірі 434,78 на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць, на суму залишку за Кредитом, якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг. Дата Останнього погашення заборгованості має бути не пізніше ніж 18.02.2012 року. У заяві позичальника зазначено, що при порушенні Позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі-Умови та правила), Тарифами складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до п.1.5.20 Умов та правил при порушенні Клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Згідно п.1.5.25 Умов та правил за несвоєчасну оплату послуг, передбачених Договором, Умовами та Правилами клієнт платить Банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1%від суми заборгованості, однак не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Згідно з наданими суду розрахунком заборгованості за договором № ОDХRFD16972573 від 19.04.2011 р. станом на 02.08.2013 року [PERSON] має заборгованість - 23678,45 грн., яка складається з: - 3333,28 грн. - заборгованість за кредитом; - 1,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 18739,50 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1103,74 грн. - штраф (процентна складова). Стаття 526 ЦК України закріплює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» було сплачено 236 гривні 78 копійки судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі наведеного позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним та документально підтверджених судових витрат є обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

Outcome: approved