Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Позивач) 1 жовтня 2014 року звернувся до Миронівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про відшкодування збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що завідувачем операційного сектора територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0671 [PERSON], яка виконувала обов'язки основного касира, 29.04.2014 року було проведено з певним проміжком часу дві операції з купівлі у громадянина [PERSON] іноземної валюти у сумі 3200 євро, а саме: за квитанцією №128000250 о 09:07:42 куплено 200 євро на суму 3080, 00 грн.; за квитанцією №128075552 о 10:33:27 куплено 3000 євро на суму 46200,00 грн. Всього клієнту було виплачено готівки на загальну суму 49280,00 грн. Комісією у складі працівників філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за фактом приймання відповідачем [PERSON] банкнот євро з ознаками сумнівності було проведено службове розслідування в період з 30 травня по 04 червня 2014 року. Згідно акту службового розслідування від 04 червня 2014 року, комісією було встановлено, що при проведенні валютно-обмінної операції відповідачем [PERSON] з купівлі іноземної валюти в сумі 3200 євро у громадянина [PERSON], останнім було пред'явлено посвідчення водія. Ввечері, 29.04.2014 року по закінченню операційного дня, дані валютні цінності завідувачем операційного сектору [PERSON] були здані до сховища ТВБВ №10026/0671. Наступного дня, 30.04.2014 року, отримані напередодні банкноти євро разом із іншими банкнотами євро на суму 4500 євро були відправлені до відділу перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» як лишки каси. Під час їх подальшої обробки відділом перерахунку та зберігання валютних цінностей банкноти у кількості 16 штук номіналом 200 євро були визнані сумнівними. 5 травня 2014 року 3200 євро (16 банкнот номіналом 200 євро) були направлені на дослідження до Національного банку України згідно опису №1. 23 травня 2014 року до АТ «Ощадбанк» надійшов до Національного банку України Акт від 15.05.2014 р. №252 про результати дослідження сумнівних банкнот. За результатами дослідження всі банкноти визнані підробленими. Також, у період проведення службового розслідування комісією банку було перевірено організацію робочого місця касира, за яким здійснювалися валютно-обмінні операції та встановлено, що для забезпечення перевірки прийнятої готівки на платоспроможність робоче місце касира укомплектоване детектором валют «Спектр-Відео-Євро», який забезпечує ідентифікування готівки в інфрачервоному та ультрафіолетовому випромінюванні, має лінзу з 10-кратним збільшенням з підсвіткою та автоматичним мультивалютним детектором «Assistent-450», який забезпечує 11 параметрів контролю захисних ознак банкнот (оптична щільність паперу, детекція інфрачервоного малюнку і розміру банкнот, магнітна детекція, тощо). Окрім цього, на робочому місці у наявності довідники справжності банкнот. У свою чергу, при купівлі 200 євро (за квитанцією №128000250) у гр. [PERSON] відповідач [PERSON] перевірила банкноту на мультивалютному детекторі валют «Assistent-450», яка була визначена детектором як така, що викликає сумніви щодо її справжності (факт зафіксовано системою відеонагляду). Однак, відповідач, ігноруючи факт відбракування готівки детектором валют «Assistent-450»та не перевіривши банкноту більше ретельно з використанням детектора валют «Спектр-Відео-Євро» із застосуванням довідника справжності банкнот, приймає до обміну дану банкноту і виплачує клієнту готівку на суму 3080,00 грн. У подальшому, через певний проміжок часу (приблизно через 1 год. 30 хв.), відповідач купує у гр. [PERSON] ще 15 банкнот номіналом 200 євро на загальну суму 3000 євро, при цьому перевіривши на детекторі валют «Assistent-450» лише одну банкноту. І, не зважаючи на те, що перевірена банкнота була відбракована, виплачує клієнту готівки на суму 46 200, 00 грн. за квитанцією №128075552. Проте, як свідчить аналіз дій відповідача, які чітко зафіксовані засобами відеонагляду, завідувачем операційного сектора [PERSON] при здійсненні вищезазначених валютно-обмінних операцій не були дотримані вимоги нормативно-правових актів НБУ та локальних документів АТ «Ощадбанк». Позивач АТ «Ощадбанк» вважає, що порушення відповідачем [PERSON] цілої низки нормативно-правових актів НБУ та локальних документа АТ «Ощадбанк» знаходиться у причинному зв'язку та має наслідком нанесенням АТ «Ощадбанк» збитків на загальну суму 49280,00 грн. Також з метою зберігання матеріальних цінностей, між банком та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 01.10.2013 р. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів та підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення, просить винести рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. У своїх усних та письмових запереченнях відповідач та її представник посилалися на те, що: · позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами прямої дійсної шкоди; · не надано книгу форми №5, яка містить відомості щодо передачі валютної виручки із каси банку до сховища 29.04.2014 року; · не надано жодного доказу вини відповідача, який містить підпис відповідача; · відповідач не була ознайомлена із своїми посадовими обов'язками; · мультивалютний детектор, за допомогою якого перевірялась справжність купюр іноземної валюти, не міг за своїми технічними можливостями перевіряти (не пропускав) купюри номіналом 200 Євро; · не доведено вину відповідача; · також представником відповідача висловлено припущення, що кошти, які придбала його довіритель, були справжні, а їх підміна відбулася під час перевезення в Головне управління по Києву і Київській області; · в порушення локальних НПА АТ «Ощадбанк» кошти поверталися з Головного управління до ТВБВ і назад; · в акті перевірки помилково вказано, що кошти здавалися в кінці робочого дня, а не після проведення операції; · згоду на проведення операції давала керуюча. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює в АТ «Ощадбанк», 29.04.2014 свідок працювала в касі №3, а відповідач в касі № 4. Цього дня відповідач придбала 3200 євро, в результаті проведення перевірки виявилося, що вказані кошти були підробленими. Свідок зазначила, що мультивалютний детектор не пропускав купюри: російські рублі нових випусків, долари США номіналом 100, євро номіналом 5 та 200. Крім того вказала, що мультивалютний детектор було перепрограмовано 19.05.2014 року, а до того з 2012 року він не пропускав валюти. Також додала, що в березні 2014 року вона та відповідач зверталися із усними заявами до керівництва щодо необхідності перепрограмування пристрою, а відповідач зверталася з письмовою заявою до керівництва з вказаного питання. Однак, судом встановлено, що покази свідка стосовно неможливості перевірки коштів номіналом 200 євро за допомогою мультивалютного детектора Assistant 450 не відповідають дійсності, оскільки на відміну від інших номіналів іноземних валют, названих свідком (5 євро, 100 доларів США, російські рублі) купюри номіналом 200 євро з 2002 року не перевипускалися (тобто вони наявні лише в зразку 2002 року випуску). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює в ТВБВ №10026/0671 на посаді завідувача сектора перерахунку, а станом на 29.04.2014 старший контролер касир операційного сектора сховища. У цей день 29.04.2014 до неї (на її робоче місце у сховищі банку) підійшла відповідач та сказала, що клієнт хоче здати 200 євро, а потім ще 3000 євро, але детектор їх не пропускає, відповідачу порадили їх не брати, однак вона сказала, що вона візьме, бо на неї будуть кричати. Свідок порадила [PERSON] зателефонувати керуючій, однак та сказала, що не буде цього робити при клієнтові, тоді до керуючої зателефонувала свідок і керуюча відповіла, що обмін можна провести у разі достатності коштів для обміну у національній валюті. 30.04.2014 року вона сформувала кошти для відправки до Головного управління, відправка здійснювалася через інкасаторів з дотримання усіх необхідних вимог: опису, опломбування сумки з валютою, складання відповідних супровідних документів. Повернення коштів 30.04.2014 року також було з Головного управління у відповідному опломбованому мішку з супровідними документами, описом. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала на посаді контролера касира в ТВБВ з 2010 року по 2014 року. 29.04.2014 вона не була присутня на роботі, а коли вийшла у травні 2014 року, то їй повідомили, що [PERSON] прийняла підроблені кошти. Усі допитані свідки показали, що після вказаної події керуюча відділенням провела загальні збори та повідомила, що відповідач прийняла підроблені кошти та усі мають скластися грішми аби відшкодувати шкоду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушених покладених на них трудових обов'язків. За наявності підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідач [PERSON], яка працювала на посаді завідувача операційного сектора ТВБВ № 10026/0671 /а.с. 16/, 29 квітня 2014 року, виконуючи обов'язки основного касира /а.с. 8/, провела з певним проміжком часу дві операції з купівлі у громадянина [PERSON] іноземної валюти у сумі 3200 євро, що підтверджується відеозаписом з камер спостереження робочого місця відповідача /а.с. 115/, за квитанцією №128000250 о 09:07:42 куплено 200 євро на суму 3080, 00 грн.; за квитанцією №128075552 о 10:33:27 куплено 3000 євро на суму 46200,00 грн. При проведенні банківської операції (купівлі іноземної валюти) о 09:07:42 [PERSON] купила у [PERSON] 200 євро однією купюрою та виплатила покупцю 3080 грн., при чому відповідачем було проігноровано дані мультивалютного деректора Аssistant-450 (інвентарний номер 19081), яким обладнано робоче місце касира та всупереч інформації детектора, що надана валюта визначена такою, що викликає сумніви, прийнято вказану купюру до обміну. У подальшому о 10:33:27 при проведенні банківської операції з купівлі іноземної валюти у того самого продавця: [PERSON] відповідач купує ще 15 банкнот номіналом 200 євро на загальну суму 3000 євро, при цьому перевіривши на детекторі валют Аssistant-450 (інвентарний номер 19081) лише одну банкноту і, не зважаючи на те, що перевірена банкнота була відбракована, виплатила клієнту готівки на суму 46200 грн. Проте, як свідчить аналіз дій відповідача, які чітко зафіксовані засобами відео нагляду, завідувачем операційного сектора [PERSON] при здійсненні вищезазначених валютно-обмінних операцій не були дотримані вимоги нормативно-правових актів НБУ та локальних документів АТ «Ощадбанк». Зокрема, відповідачем [PERSON] було порушено: · Інструкцію про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБ України від 01.06.2011 р. №174 у частині, що банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати визначення справжності та платіжності банкнот (монет) національної та іноземної валюти (п.8 р.1); банк (філія, відділення) у разі виявлення під час приймання, видачі, оброблення готівки сумнівних щодо справжності банкнот (монет) національної та іноземної валюти, а також неплатіжних, навмисно пошкоджених з метою шахрайських дій, банкнот національної валюти зобов'язаний вилучити їх з оформленням довідки про вилучення (прийняття) банкнот (монет) для дослідження (додаток 18) у трьох примірниках (п.4.1. р.4 гл.4); · Інструкцію про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою правління НБУ від 12.12.2002 р. №502 у частині, що касир банку (фінансової установи), пункту обміну валюти і оператор поштового зв'язку під час здійснення валютно-обмінних операцій мав перевіряти справжність і наявність ознак платіжності пред'явлених банкнот іноземних держав та дорожніх чеків (п.4.3, гл. 4); · Інструкцію з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк» від 13.12.2014 р. № 693 у частині, що касові працівники зобов'язані приймати банкноти і монети національної валюти до платежу, обміну, тощо, якщо немає сумніву щодо їх справжності та платіжності (п.5.2, р.5, гл.2), касовий працівник у разі виявлення під час приймання ,видачі, оброблення готівки сумнівних щодо справжності банкнот (монет) національної валюти, а також неплатіжних, навмисно пошкоджених з метою шахрайських дій, банкнот національної валюти зобов'язаний вилучити їх з оформленням довідки НБУ № 174 у трьох примірниках (п.5.3, р.5, гл.2); · Положення про здійснення операцій з готівковою іноземною валютою установами відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 14.10.2004 р. № 127 зі змінами та доповненнями у частині, що при проведенні операцій купівлі готівкової іноземної валюти необхідно перевірити її на платіжність за допомогою альбомів зразків іноземної валюти, пристроїв ідентифікації тощо. У разі технічної неможливості здійснити перевірку автентичності готівкової іноземної валюти відповідальний виконавець банку може відмовити у купівлі цієї валюти (п.3.11, р.3); · Посадову інструкцію завідувача операційного сектора ТВБВ №10026/0671 філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», затверджену керуючим ТВБВ №10026/0671 від 01.10.2013 р. в частині здійснення операцій з іноземною валютою (купівля, продаж, обмін, прийняття на інкасо), чеками та банківськими металами (п. 20, р. 2). Відповідач, ігноруючи факт відбракування готівки детектором валют «Assistent-450»та не перевіривши банкноти більш ретельно з використанням детектора валют «Спектр-Відео-Євро» із застосуванням довідника справжності банкнот, приймає до обміну подані банкноти і виплатила клієнту готівку на загальну суму 49280,00 грн. Придбані відповідачем кошти у сумі 3200 євро того ж дня, 29.04.2014 року, було передано до сховища ТВБВ №10026/0671, що підтверджується показами відповідача [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], допитаних у судовому засіданні, а також копією роздруківки з реєстру операцій по ТВБВ за 29.04.2014 /а.с. 121, 122/. 30 квітня 2014 року кошти в іноземній валюті у розмірі 4500 євро, серед яких були 16 купюр номіналом 200 євро, придбаних відповідачем у громадянина [PERSON] за квитанціями №128080396 та №10027967101, було направлено до відділу перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», як лишки каси /а.с. 118-120, 123, 124/. Під час їх обробки відділом перерахунку та зберігання валютних цінностей банкноти в кількості 16 штук номіналом 200 євро були визнані сумнівними та повернуті до ТВБВ №10026/0671 /а.с. 125, 126, 127-128/. 5 травня 2014 року 3200 євро (16 банкнот номіналом по 200 євро) були підготовлені та шляхом інкасаторської пересилки повторно направлені до відділу перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» для подальшого перенаправлення на дослідження до Національного банку України згідно опису №1 /а.с. 130-137/. 23 травня 2014 року до АТ «Ощадбанк» надійшов від Національного банку України Акт від 15.05.2014 року № 252 про результати дослідження сумнівних банкнот. За результатами дослідження всі банкноти визнано підробленими /а.с. 11-15/. Комісією у складі працівників філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» за фактом прийняття відповідачем [PERSON] банкнот євро з ознаками сумнівності було проведено службове розслідування в період з 30 травня 2014 року по 4 червня 2014 року. Згідно акту службового розслідування від 4 червня 2014 року було встановлено, що 29 квітня 2014 року в результаті вищезазначених порушень завідувачем оперативного сектора ТВБВ №1002/0671 [PERSON] були нанесені збитки банку на загальну суму 49280 грн. /а.с. 8,9/ Із вказаним актом відповідач ознайомлюватися відмовилася /а.с. 10/. Судом також встановлено, що 1 жовтня 2013 року між Головним управлінням по м. Києву та Київській області та [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність /а.с. 7/. Наказом від 16 червня 2014 року №1389-ос [PERSON] було звільнено з посади на підставі акту службового розслідування від 4 червня 2014 року /а.с. 16/. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями ст.ст. 130, 134, 135-1, 137 КЗпП України. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 Цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Разом з тим в Україні дотепер діє Перелік посад і робіт, котрі заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на схов, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 (далі - Перелік № 447). Згідно додатку № 1 до таких посад належать «Старшие контролеры-кассиры и контролеры-кассиры; старшие контролеры и контролеры; старшие кассиры и кассиры; а также другие работники, выполняющие обязанности кассиров.» Відповідно до ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Згідно із ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.92 №14 працівники, які не є керівниками підприємства (установи, організації) і структурних підрозділів на підприємстві або їх заступниками, за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, викликаними неналежним виконанням ними трудових обов'язків, несуть матеріальну відповідальність за ч.1 ст.132 КЗпП ( 322-08 ), крім випадків, для яких ст.134 КЗпП (322-08) передбачена повна матеріальна відповідальність. У такому ж порядку визначається матеріальна відповідальність працівників, з якими укладено договір про повну матеріальну відповідальність (статті 135-1, 135-2 КЗпП ( 322-08 ), якщо шкода заподіяна не незабезпеченням цілості прийнятого під звіт майна, а іншими порушеннями трудових обов'язків (неналежним оформленням документів про виявлену при прийнятті матеріальних цінностей недостачу, що потягло її оплату тощо). Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є наявність не тільки прямої дійсної шкоди, порушення працівником трудових обов'язків, причинного зв'язку між порушенням і шкодою, але й вина працівника. Тобто, для притягнення особи, з якою укладено договір про повну матеріальну відповідальність, до такої відповідальності має бути наявних чотири юридичних факти, а саме: порушення працівником трудових обов'язків; наявність прямої дійсної шкоди; причинний зв'язок між порушенням та шкодою; вина працівника. Факт порушення відповідачем своїх трудових обов'язків судом встановлено на підставі вище зробленого аналізу нормативних правових актів Національного банку України та локальних актів АТ «Ощадбанк». Пряма дійсна шкода підтверджена прибутково-видатковим касовим (меморіальним) ордером /а.с. 127/, копією роздруківки з реєстру операцій по ТВБВ за 29.04.2014 /а.с. 121/, шкода виразилася у незаконній купівлі підробленої іноземної валюти. Між діями відповідача та прямою дійсною шкодою завданою позивачу у розмірі 49280,00 грн. існує прямий причинний зв'язок. Вина характеризує суб'єктивне ставлення особи до своїх дій при виконанні трудових обов'язків та їх результатів. Так, у даному разі відповідач, знаючи, що придбана нею валюта була відбракована спеціальним пристроєм, самовпевнено розраховувала на ненастання негативних наслідків, тому має місце вина працівника у формі недбалості. Стосовно інших доводів представника відповідача. Факт передачі коштів відповідачем з каси до сховища підтверджена копією касового журналу по ТВБВ за 29.04.2014 року /а.с. 122/, а також копіями книг матеріальних ресурсів /а.с. 116,117/; Стосовно відсутності підписів відповідача на доказах, наданих стороною позивача, то представником не обґрунтовано, які саме докази мали бути надані та як цей факт впливає на наявність вини у діях його довірительки. Відповідач була ознайомлена з посадовими обов'язками, про що свідчать витяг з протоколу засідання комісії по прийому заліків щодо знання оперативно-касовими працівниками ТВБВ №10026/0671 «Порядку організації роботи з валютними цінностями у підрозділах перерахунку та зберігання валютних цінностей установ АТ «Ощадбанк»», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» №2/14 від 28.02.2014 року /а.с. 17/, а також підпис відповідача на пам'ятці касового працівника /а.с. 20/; Можливість перевірки купюр номіналом 200 євро мультивалютним детектором Аssistant-450 (інвентарний номер 19081) підтверджено інформацією, наданою УМА Укрбанктехніка /а.с. 202/; Стосовно припущення про можливу підміну коштів у сховищі банку чи під час їх перевезення інкасаторами, то таке припущення повністю спростовується показаннями свідка [PERSON], а також наявними у справі доказами належного пересилання та повернення коштів /а.с. 125-137/. Крім того, вказане припущення було висловлено представником відповідача як його особиста думка та жодними належними і допустимими доказами не обґрунтовано. Стосовно посилань представника відповідача на безпідставне повернення підозрілих коштів 30.04.2014 року з Головного управління до ТВБВ, то суд констатує, що представником відповідача не обґрунтовано, як цей факт впливає на факт наявності вини його довірителя. Те ж саме стосується і часу здачі [PERSON] підроблених коштів до сховища ТВБВ 10026/0671, а також посилань на те, що керуюча відділенням надала згоду в телефонному режимі на проведення обмінної операції у разі наявності необхідної кількості національної валюти. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 58, 59 та 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За таких обставин, суд вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами порушення відповідачем його прав. Такий висновок суду ґрунтується на повному, всебічному та неупередженому вивченні всіх обставин справи та оцінки їх на основі свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved