Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14.02.2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № ICKGMCU.22547.003 шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 2000,00 грн. на рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік за користування кредитом, а відповідач зобов'язаний повернути отриманий кредит, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки, передбачені договором. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав. Крім того, кредитний ліміт було неодноразово збільшено: -19.06.2012 року до 2000, 00 грн.; -19.07.2012 року до 2900, 00 грн.; -13.02.2013 року до 3100, 00 грн.; -09.04.2013 року до 3200, 00 грн.; -20.05.2013 року до 3300, 00 грн.; -11.07.2013 року до 5700, 00 грн. Оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 22.03.2016 року складає 24889, 74 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 5229, 76 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7011, 09 грн., заборгованість за штрафами та пенею - 12648, 89 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлений, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача в своїй заяві. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 14.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCU.22547.003, відповідно до якого банк встановив кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн. на рахунок № [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.38-41). Кредит надавався зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних за користування кредитом. Згідно виписок з особового рахунку відповідача, кредитний ліміт було неодноразово збільшено, а саме: - 19.06.2012 року до 2000, 00 грн.; - 19.07.2012 року до 2900, 00 грн.; - 13.02.2013 року до 3100, 00 грн.; - 09.04.2013 року до 3200, 00 грн.; - 20.05.2013 року до 3300, 00 грн.; - 11.07.2013 року до 5700, 00 грн. (а.с.14-37). Пунктом 2.4. кредитного договору, передбачено, що нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний календарній кількості днів. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25 числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. Згідно п. 3.2 кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3 років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. У разі закінчення терміну дії кредитного договору, при відсутності письмової заяви позичальника про розірвання кредитного договору та простроченої заборгованості по кредиту, договір вважається продовженим на такий самий строк. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Станом на 22.03.2016 року заборгованість відповідача складає 24889, 74 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 5229, 76 грн., прострочена заборгованість за процентами - 7011, 09 грн., заборгованість за штрафами та пенею - 12648, 89 грн. (а.с.7-13). 22.12.2015 року позивачем відповідачу була направлена вимога сплати, яка залишена відповідачем без реагування (а.с.44, 45). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13178, 53 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 24889, 74 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved