Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Преміум» (далі по тексту ПАТ «КБ «Преміум») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «КБ «Преміум» та ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс» був укладений договір кредиту №2/К/11 від 25.03.2011 року, згідно з умовами якого та всіх внесених доповнень до нього Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 4360000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23% річних, а позичальник відповідно до умов договору зобовязувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19.03.2014 року. З метою забезпечення належного виконання зобовязань за Кредитним договором між позивачем та відповідачами було укладено Договори поруки. Свої зобовязання Банк належним чином виконав, оскільки позичальником не були виконані зобовязання, встановлені Кредитним договором, ПАТ «КБ «Преміум» просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість, яка станом на 07.04.2014 року становить 6399550,60 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом становить 4191000,00 грн, сума заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами становить 1735239,90 грн, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 381541,31 грн, пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами становить 91769,39 грн. До суду відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки припиненим, в якій останній просить визнати припиненим договір поруки №2/К/11/П-3 від 25.03.2011 року. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічною позовною заявою, відповідно до якої просив суд визнати договір поруки №2/К/11/П-2 припиненим. Представником позивача 29.07.2014 року в судовому засіданні було подано заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої, остання просить стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти в розмірі 1731868,63 грн, стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 1731868,63 грн та стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 1731868,63 грн. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічних позовних заяв заперечувала. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] за основним позовом в задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] просив відмовити, зустрічні позовні заяви просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час, місце судового розгляду судом повідомлені за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі газеті «Урядовий курєр», у звязку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 25.03.2011 року між ПАТ «КБ «Преміум» та ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс» було укладено кредитний договір №2/К/11, відповідно до умов якого, банк зобовязується надати позичальнику кредит в сумі 3500000,00 грн (а.с.8-16). Для забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором від 25.03.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №2/К/11/П-2 від 25.03.2011 року (а.с.18-19). 25.03.2011 року між позивачем та [PERSON] з метою забезпечення зобовязань позичальника за основним кредитним договором, було укладено договір поруки №2/К/11/П-3 (а.с.20-22). Відповідно до Протоколу №13-К загальних зборів учасників ТОВ «ТК «Металцемсервіс» від 15.06.2012 року, засновники Товариства (в т.ч. [PERSON].) прийняли рішення збільшити суму за кредитним договором до 860000,00 грн. Даний протокол був підписаний засновниками Товариства в тому числі [PERSON] (а.с.106-109). 19.06.2012 року між позивачем та ТОВ «Торгова компанія «Металцемсервіс» було укладено додаткову угоду №10 до договору кредиту №2/К/11 від 25.03.2011 року, відповідно до умов якої банк зобовязується надати позичальнику кредит в сумі 4360000,00 грн, на підставі чого було змінено кінцевий термін повного та остаточного повернення кредиту 19.03.2014 року (а.с.103). 19.06.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №2/К/11/П-5, відповідно до якого, поручитель зобовязується перед банком у повному обсязі відповідати за виконання ТОВ «ТК «Металцемсервіс» зобовязань за основним кредитним договором, у тому числі за виконання зобовязань щодо повернення кредиту в розмірі 4360000,00 грн (а.с.23-25). Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ТОВ «ТК «Металцемсервіс» зобовязань за кредитним договором №2/К/11 від 25.03.2011 року та у повному обсязі нести солідарну відповідальність за порушення цих зобовязань позичальником (а.с.18, 20, 21). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 546 ЦК України, передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 1 ст. 543 ЦК України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обв'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. В судовому засіданні представник відповідачів за основним позовом пояснив, що про наявність додаткової угоди до основного кредитного договору та про наявність в розпорядженні банку протоколу загальних зборів Товариства, яким збільшувались кредитні зобовязання Товариства, [PERSON] дізнався випадково при спілкуванні з працівниками ПАТ «КБ «Преміум» з приводу заборгованості, що виникла та повідомив [PERSON] Жодних зборів протоколів щодо збільшення зобовязань Товариства перед позивачем ні [PERSON], ні [PERSON] не підписували. Факт не підписання протоколу загальних зборів від 15.06.2012 року [PERSON] підтверджується висновком експертів від 30.01.2015 року (а.с.197). Відповідно до п. 22 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості, сторін (банку і поручителя), а отже поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У даному випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачам направлявся лише лист-вимога про повернення кредитних коштів, тобто банк ніяким чином не повідомив [PERSON] та [PERSON] про збільшення суми кредиту за основним кредитним договором та збільшення відповідальності за договором поруки відповідно. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги зустрічної позовної заяви про визнання договору поруки припиненим від [PERSON] та зустрічну позовну заяву від [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки в договорі поруки №2/К/11/П-5 від 19.06.2012 року, відповідач [PERSON] поручився за виконання ТОВ «ТК «Металцемсервіс» зобовязань як за основним кредитним договором так і за суму кредиту в розмірі 4360000,00 грн, що підтверджується підписом [PERSON] на кожному аркуші договору поруки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] як з поручителя, на користь позивача грошові кошти в розмірі 1731868,63 грн підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення з ПАТ «КБ «Преміум» витрат на правову допомогу, яку просять задовольнити в зустрічних позовних заявах [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне зазначити наступне. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р., підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що представником відповідачів [PERSON] та [PERSON] за зустрічним позовом не доведено в судовому засіданні вартість таких послуг та не надано обґрунтованого розрахунку таких витрат, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати в розмірі 1218,00 грн. Стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 243,60 грн та на користь [PERSON] 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial