Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 005-01089-300711 (далі Договір) від 30.07.2011 року [PERSON] отримав картковий рахунок [NUMBER] та платіжну картку. Банк надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. Відповідно до Договору відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. В порушення умов Договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 11.03.2015 року заборгованість перед «Дельта Банк» склала 15737,91 грн., з яких: 9235,84 грн. - тіло кредиту; 2063,22 грн. - прострочене тіло кредиту; 4438,85 грн. - заборгованість за відсотками, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення. В позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Вивчивши докази, суд критично відноситься до розрахунку ціни позову як до недостовірного документу, оскільки вказаний розрахунок не надає відомості руху коштів на рахунку, повернення кредиту та сплати відсотків, не підписаний відповідною посадовою особою позивача та на ньому відсутня печатка ПАТ «Дельта Банк». Так згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 30.07.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 005-01089-300711, згідно якого [PERSON] отримав картковий рахунок [NUMBER] та платіжну картку. Банк надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. У відповідності з договором відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. Згідно п. 1.5 договору кредитування рахунку здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у договорі та вчинення інших операцій не заборонених діючим законодавством України. Згідно п. 2.3. договору Держатель сплачує банку проценти за користування кредитом та/або овердрафтом, за ставками які зазначені в тарифах. Згідно п.п. 3.6 договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця, в строки визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Так згідно п. 5.8 договору у разі невиконання та/або неналежного виконання клієнтом своїх зобов'язань за цим договором понад 91 календарний день, банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір шляхом відправлення листа на адресу клієнта. Через 10 календарних днів з дати відправлення листа клієнту цей договір вважається розірваним. Отже строків дії договору та повернення кредиту договором не зазначено. Документу про видачу електронної картки з зазначенням терміну її дії суду не надано. Копії листа про розірвання договору та доказів його відправлення суду не надано. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивачем не надано доказів наявності заборгованості та підстав повернення кредиту. Отже доказів порушення виконання зобов'язань з боку відповідача суду не надано. Відповідно до розрахунку ціни позову від 11.03.2015 року наданого позивачем, сума кредиту [PERSON] становить 4300,00 грн., загальна сума заборгованості на дату складання розрахунку становить 15812,91 грн., в тому числі тіло кредиту - 9235,84 грн., прострочене тіло кредиту - 2063,22 грн., відсотки - 4438,85 грн., пеня - 75,00 грн. (а.с. 6). Суд критично ставиться до розрахунку ціни позову через не співмірність визначених сум заборгованості, відсутності підтвердження позовних вимог. З наданого розрахунку не можливо встановити чи існує заборгованість по зазначеному кредитному договору, так заборгованості з виплати процентів за користування кредитом та підстави, строки та суми нарахованої пені. Про те навіть з доданого неналежного розрахунку вбачається, що відповідачем [PERSON], здійснювались платежі щодо сплати кредитних коштів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України залишається за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed