Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» - далі ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором кредиту в розмірі 555884,85 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] 20 липня 2007 року був укладений кредитний договір № 269/ФКВІП-07, відповідно до якого, він отримав кредит в сумі 45 000 доларів США з розрахунку 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 20.07.2007 року по 11.07.2032 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Украпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», тому АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 269/ФКВІП-07 від 20.07.2007 року. З часу отримання кредиту боржник, належним чином не виконував грошове зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути заборгованість з відповідачів за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі в призначене судове засідання не з'явилися повідомлялися заздалегідь належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, а відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. 74 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Так встановлено, що 20 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 269/ФКВІП-07, відповідно до якого, він отримав кредит в сумі 45 500 доларів США з розрахунку 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 20.07.2007 року по 11.07.2032 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 269/ZФПОР-07/1 від 20.07.2007 року. З договору поруки № 269/ZФПОР-07/1 від 20.07.2007 року, вбачається, що [PERSON] зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №269/ФКВІП-07 від 20.07.2007 року (а.с. 13). Відповідачі неодноразово були повідомлені про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед АТ «Дельта Банк». Однак на даний час кредитна заборгованість Позичальником погашена не була. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з встановленого у судовому засіданні суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial