Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 26.08.2015 року звернулось до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказало, що 27.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 11351949000, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 31831,96 доларів США за умовами повернення кредитних коштів в строк до 27.05.2008 року та сплатою 13% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж числа між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 206867 від 27.05.2008 року. У зв'язку із порушенням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору та невиконання своїх зобов'язань за ним належним чином станом на 31.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 964604,19 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, а також понесені судові витрати. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Через канцелярію суду відповідачем передано копію рішення суду по справі за № 2-767/2010 від 30.11.2010 року. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №11351949000, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 31831,96 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути банку дані грошові кошти на умовах, зазначених у договорі у строк до 27.05.2015 року (а.с. 7-14). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж числа між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 206867 (а.с. 15-17). Судом також встановлено, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.11.2010 у справі №2-767/2010 зобов'язано [PERSON] та [PERSON] повернути в солідарному порядку Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» заборгованість за зазначеним вище кредитним договором в сумі 33624,58 доларів США, з яких, зокрема: заборгованість по тілу кредиту в сумі 28292,53 долари США, заборгованість по відсоткам 4574,63 доларів США, пеня 757,42 долари США Дане рішення набрало законної сили 11.12.2010 року, а відтак встановлені у ньому обставини в силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню . У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. При цьому, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с. 28-30). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, належними сторонами відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання. Відповідно до вимог ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як роз'яснено пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Пунктом 17 вищезгаданої постанови роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що пред'явленням позову до [PERSON] та [PERSON] у справі №2-767/2010 ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», скористалось своїм правом на стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] як поручителя після настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором, а відтак в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука є припиненою. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 1 та 3 статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-145цс14 від 24.09.2014р., прийнятій в порядку ст.ст. 355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. З матеріалів справи вбачається, що кредит відповідачу надавався саме в іноземній валюті- доларах США та що сторонами в п. 1.1 кредитного договору № 11351949000 від 27 травня 2008 року обумовлено повернення кредиту (грошові кошти) в іноземній валюті ( щомісячний платіж 580,00 доларів США). Однак, позивач в супереч обумовленим умовам кредитного договору, в позові який наразі розглядається просить стягнути із відповідачів грошові кошти у гривневому еквіваленті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що кредитор має право на одержання процентів від суми кредиту, інших визначених договором виплат лише протягом строку дії кредитного договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, Банк не позбавлений права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. При цьому позивач може ставити питання про заміну сторони у виконавчому провадженні у разі його відкриття. В той же час ПАТ «Дельта Банк», звертаючись до суду із позовом після того як із відповідачів вже була на підставі рішення суду стягнута заборгованість за кредитним договором № 11351949000 від 27.05.2008 року після настання строку виконання зобов'язання за цим договором, не скористався своїм правом на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, а звернувся із вимогами про стягнення тіла кредиту та відсотків. У зв'язку із цим в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» необхідно відмовити. У звязку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не компенсуються за рахунок відповідачів, що відповідає вимогам ст..88 ЦПК україни.

Outcome: dismissed