Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» - далі ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму боргу за договором кредиту в розмірі 384417,97 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11395966000, відповідно до якого, вона отримала кредит в сумі 29600 грн. з розрахунку 14,5 % річних на строк з 19.09.2008 року по 19.09.2029 року. З метою забезпечення виконання умов договору позичальником, було укладено з [PERSON] договір поруки № 229813 від 19.09.2008 року. 08.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, тому ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 11395966000 від 19.09.2008 року. З часу отримання кредиту боржник, належним чином не виконував грошове зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути заборгованість з відповідача за кредитом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, пояснила, що договір поруки № 229813 від 19.09.2008 року не підписувала, наміру бути поручителем [PERSON] по її зобов'язанням - не мала, судовою експертизою підтверджено що вона не підписувала зазначений договір. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не зявилася, повідомлялася заздалегідь належним чином, причини неявки не відомі. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Так встановлено, що 23.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11395966000, відповідно до якого, вона отримала кредит в сумі 29600 грн. з розрахунку 14,5 % річних на строк з 19.09.2008 року по 19.09.2029 року. 19 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], з метою забезпечення виконання [PERSON] було укладено договір поруки № 229813. У відповідності до договору поруки у разі невиконання умов кредитного договору [PERSON] поручитель, тобто [PERSON] відповідає перед кредитом у тому ж обсязі, що і боржник. 08.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, тому ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 11395966000 від 19.09.2008 року. Згідно висновку № 1184/02 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 523/5881/13-ц від 23.05.2014 року підписи від імені [PERSON], що розміщені в графах «Поручитель: [PERSON]», в наданому договорі поруки № 229813 від 19.09.2008 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (матеріали справи № 523/5881/13-ц, а.с. 103), виконані не самою [PERSON], а іншою особою (особами)(а.с.111-112). Інших доказів на підтвердження обставини, що [PERSON] є поручителем за кредитним договором № 1139596600 від 19.09.2008 року - позивачем не надано. [PERSON] припинила виконання грошового зобов'язання в наслідок чого станом на 18.03.2013 року заборгованість складає 384417,97 грн. Згідно ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів данного виду. Згідно із ч.1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчинити: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є право чин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частинами 2 та 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що право чин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч.2 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки звертаючись до суду з вказаним вище позовом, позивач пред'явлені ним вимоги до [PERSON] обґрунтовував саме наявністю укладеного між сторонами по справі договору поруки № 229813 від 19.08.2008 року, оригінал якого надався банком на вимогу суду експертній установі для проведення експертного дослідження, і який згідно висновків проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи № 1184/02 від 23.05.2014 року - [PERSON] не підписувався, а тому є нікчемним в силу положень ст.ст. 207,547 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] довела у передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядку відсутність у позивача права пред'явлення до неї вимоги як до поручителя по кредитним зобов'язанням [PERSON], що позивачем належним чином спростовано не було. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON], то суд зазначає, що вони обґрунтовані та є такими що підлягають задоволенню. Договір, в частині надання кредиту, укладено відповідно до закону, позивачем виконано в частині своїх зобов'язань про передачу грошових коштів, відповідачем [PERSON] договір не виконано. На підставі вищенаведеного суд визнає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в частині вимог до відповідача [PERSON] та вважає за необхідне призначити стягнення з нього всієї суми заборгованості.

Outcome: partial