Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Публічне акціонерне Товариство Кашперівський бурякорадгосп (далі Позивач) звернулося до суду із названим позовом, в якому просить визнати договір оренди земельної ділянки площею 2,525 га, укладений 29.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп», правонаступником якого є ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,525 га (далі Договір 2007 року) строком на 10 років з переважним правом Позивача на продовження строку його дії на новий строк, який, відповідно до чинного на час його укладення законодавства, було зареєстровано у Тетіївському районному відділі Київської регіональної філії ДП «Центр» № 27, про що у Державному реєстрі земель здійснено відповідний запис від 04.04.2008 року № 040833400265. Вказує, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній станом на 2007-2008 р. договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, отже вказаний договір набрав чинності з 04.04.2008 року. Незважаючи на зазначене, [PERSON], в період строку дії договору оренди земельної ділянки укладеного 26.06.2007 року між нею та ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп», уклала договір оренди вищевказаної земельної ділянки, із [PERSON], який зареєстрував своє право оренди вказаної земельної ділянки, про що позивачу стало відомо в квітні місяці 2016 року. Враховуючи вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити, а також стягнути солідарно із відповідачів судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не прибув, до суду надав клопотання, в якому просить справу розглядати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій вказала, що позовні вимоги не визнає. (а.с.-54) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп», правонаступником якого є ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,525 га (далі Договір 2007 року) право власності [PERSON] на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 101326, строком на 10 років з переважним правом Позивача на продовження строку його дії на новий строк, який, відповідно до чинного на час його укладення законодавства, було зареєстровано у Тетіївському районному відділі Київської регіональної філії ДП «Центр» № 27, про що у Державному реєстрі земель здійснено відповідний запис № 040833400265 від 04.04.2008 року. (а.с.- 6-11,15-20) Відповідно до п.5 Договору 2007 р. договір укладено на 10 років. Після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновити його на новий строк.(а.с.6-9) 29.05.2015 року, в період строку дії договору оренди земельної ділянки укладеного 26.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп», відповідач [PERSON] уклала договір оренди вищевказаної земельної ділянки, із [PERSON], який зареєстрував своє право оренди вказаної земельної ділянки. (а.с.-62-65,12-14) Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Частиною 2 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України Про оренду землі (далі Закону) однією із істотних умов договору є строк дії договору оренди, а в п.8 ст. 24 Закону зазначено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дії, які перешкоджали б орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до частини 1 та 4 ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, і розірвання такого договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону, а ч.3 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що захист таких прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини по справі та чинне законодавство, що регулює земельні відносини суд вважає, що договір між [PERSON] та [PERSON] 29.05.2015 року, укладався в період строку дії договору оренди земельної ділянки укладеного 26.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп», який був дійсним та чинним, не припиненим, не розірваним, не визнаний недійсним, та таким, що відповідав вимогам ст.204 ЦК України. Таким чином в судовому засіданні доведено, що укладений 29.05.2015 року Договір між [PERSON] та [PERSON] суперечить вимогам ч.1 ст.203, ст.792 ЦК України, ст. 15, ст.152 Закону України Про оренду землі, порушує права Позивача, передбачені законодавством України, не відповідає правовим нормам цивільного законодавства, а тому відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним та скасування державної реєстрації права оренди. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved