Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернувся в суд (надалі - ПАТ КБ «Надра») з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 10.10.2006 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 55-Б, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 18000,00 євро під 8,5 % річних з кінцевим терміном повернення 10.10.2036 року. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання. Станом на 01.06.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем становить 47089,06 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 754748,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 17730,25 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 284182,22 грн.; заборгованість по відсотках - 2623,38 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 42047,80 грн.; плата за управління кредитом 3541,48 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 56763,19 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 23193,95 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 371754,95 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 10.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 55-Б/П2, відповідно до умов якого поручитель і позичальник відповідають як солідарні боржники. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 10.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 55-Б/П2, відповідно до умов якого поручитель і позичальник відповідають як солідарні боржники. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по вищевказаному кредитному договору в розмірі 47089,06 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 754748,16 грн. та судові витрати по справі в розмірі 3654,00 грн. 26.11.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору та розірвання іпотечного договору від 10.10.2006 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.10.2006 року між ним та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 55-Б та договір іпотеки, згідно якого в іпотеку банку передано однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: по [ADDRESS], загальною площею 31,1 кв.м. Вказує, що не отримував 18000,00 євро згідно вищевказаного кредитного договору та не підписував меморіальний валютний ордер № NL-1 від 10.10.2006 року в сумі 18000,00 євро. Крім того, рахунок [NUMBER] зазначений в меморіальному валютному ордері № NL-1 від 10.10.2006 року не відкривався на його ім'я в ПАТ КБ «Надра» та не є банківським. Враховуючи, що з боку банку мало місце істотне порушення умов кредитного договору надання позичальнику грошових коштів, внаслідок чого він значною мірою позбавився того, на що розраховував при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору кредиту відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України. [PERSON] просить суд розірвати кредитний договір № 55-Б від 10.10.2006 року та договір іпотеки від 10.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Котенко Л.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 2682. Крім того, просить винести окрему ухвалу щодо порушення посадовими особами ПАТ КБ «Надра» ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму», ст. 212 та ст. 209 Кримінального кодексу України. В порядку ст. 123 ЦПК України зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору та розірвання іпотечного договору від 10.10.2006 року прийнято до спільного розгляду з позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача Лігерко О.Ф. позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Просили суд відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися в судове засідання, проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились по наявних матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2006 року між ВАТ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 55-Б, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 18000,00 євро під 8,5 % річних з кінцевим терміном повернення 10.10.2036 року. Згідно п. 1.3.2. кредитного договору плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від суми фактичного залишку заборгованості за кредитом (без врахування розміру процентів, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п.1.1 договору (а.с. 4). П. 3.3.2 кредитного договору передбачено, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 197,51 євро (а.с 4). Ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. П. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до п. 4.3.7. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим договором, позичальник зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1-5.2 договору (а.с. 4 на звороті). Згідно п. 5.2. кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої за кожен день прострочення. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором 55-Б від 10.10.2006 року, 10.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 55-Б/П2 (а.с. 6). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором, 10.10.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 55-Б/П2 (а.с. 7). Відповідно до п. 1.2 даних договорів поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань вказаних у договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. (а.с. 6, 7) П. 1.3. договору поруки передбачено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. (а.с. 6, 7)В Згідно п. 1.4. договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами. (а.с. 6, 7)В Ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконав в повному об'ємі. Проте, [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, станом на 01.06.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем становить 47089,06 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 754748,16 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 17730,25 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 284182,22 грн.; заборгованість по відсотках - 2623,38 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 42047,80 грн.; плата за управління кредитом 3541,48 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 56763,19 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 23193,95 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 371754,95 грн., що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с. 15-17). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється його належним виконанням. Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях Сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту - 17730,25 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 284182,22 грн.; заборгованість по відсотках - 2623,38 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 42047,80 грн.; плата за управління кредитом 3541,48 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 56763,19 грн. підлягає до задоволення. Крім цього, на думку суду, підлягає до часткового задоволення вимоги позивача щодо стягнення нарахованої пені. Як вбачається з вищенаведеного розрахунку розмір пені є значно перевищує суму кредиту. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до розрахунку пені, станом на 01.06.2014 року позивачем нараховано її в розмірі - 23193,95 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 371754,95 грн. (а.с. 15-17). Частиною 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи те, що розмір пені значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язання збитків, виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 17730,25 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 284182,22 грн., що є співмірним із сумою кредиту та в силу вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України є самостійною підставою для зменшення розміру пені. Разом з тим, розмір загальної заборгованості за кредитним договором також підлягає зміні внаслідок зменшення розміру пені, а тому солідарно з відповідачів в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 4162,36 євро, що еквівалентно 667175,43 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 17730,25 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 284182,22 грн.; заборгованість по відсотках - 2623,38 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 42047,80 грн.; плата за управління кредитом 3541,48 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 56763,19 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 17730,25 євро, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 284182,22 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним, з відповідачів підлягають до стягнення в користь позивача судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Відповідач [PERSON] не заперечуючи факту підписання ним кредитного договору, покликався як на підставу відмови в позові на пропущення позивачем строків звернення до суду з даним позовом. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] востаннє сплачувалась заборгованість за кредитним договором 14.09.2014 року. Таким чином в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України позивачем не пропущені строки позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права. Не підлягає до задоволення зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору та розірвання іпотечного договору від 10.10.2006 року за безпідставністю вимог. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на ту обставину, що грошові кошти в розмірі 18000,00 євро згідно оспорюваного кредитного договору не отримував, оскільки визнання [PERSON] боргу за кредитним договором підтверджується заявою останнього від 26.08.2014 року на реструктуризацію боргу за кредитним договором № 55-Б від 10.10.2006 року (а.с. 250 том І, а.с. 1-16 том ІІ). Крім того, факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором в розмірі 18000,00 євро підтверджується поясненням свідка [PERSON] Всупереч ст. 60 ЦПК України, п. 2 ст. 1166 ЦК України [PERSON] в судовому засіданні не довів та не підтвердив жодними належними та допустимими доказами ту обставину, що кошти за кредитним договором № 55-Б від 10.10.2006 року в розмірі 18000,00 євро не отримував. Не підлягає до задоволення вимога [PERSON] щодо внесення окремої ухвали щодо порушення посадовими особами ПАТ КБ «Надра» ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму», ст. 212 та ст. 209 Кримінального кодексу України. Відповідно до ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу. За результатами розгляду справи судом не виявлено підстав для постановлення окремої ухвали.

Outcome: partial