Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по відсоткам за договором № К2Т1SЕ00000759 від 02.12.2005 року , нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28.07.2012 року по 28.07.2015 року в розмірі 6961грн. 20коп. та понесені судові витрати, вказуючи, що відповідач добровільно не виконує договірні зобов'язання. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Сафір Ф.О. не прибув,про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вказала що з банком жодного договору не укладала. Щодо питання оформлення кредиту на її ім'я невідомими особами, звернулася із заявою до Тетіївського РВ, яка 05.06.2013 року була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12013100300000227 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. На даний час кримінальне провадження знаходиться на стадії досудового розслідування. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні із матеріалів справи встановлено, що 02.12.2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) та [PERSON] укладено договір № К2Т1SЕ00000759, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 15000грн., строком до 02.12.2008 року, в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит, сплатити відсотки в обумовлені в договорі строки.(а.с.7-8). Із позовної заяви вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю, а відповідач в порушення вимог ст.ст.525,530,629,1054 ЦК України, взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості [PERSON] по кредиту перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 28.07.2015 року становить 2270,45грн., на яку нарахована заборгованість по відсотках в розмірі 6961грн. 20коп., яку просять стягнути з відповідача. Із пояснень відповідача в судовому засіданні вбачається, що з ПАТ КБ «ПриватБанк» спірний кредитний договір не укладала, кредитні грошові кошти в сумі 15000грн. не отримувала, тому позовні вимоги є підставними. 05.06.2013 року відповідач [PERSON] звернулася до Тетіївського РВ із заявою, яка 05.06.2013 року була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12013100300000227 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зокрема, що в 2005 році в м.Тетієві Київської області невідома особа оформила кредит у відділенні ПриватБанку на [PERSON] в сумі 15000грн. та заволоділа даним коштами. (а.с.40-43). У даному кримінальному провадженні була призначена почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта від 04.06.2014 року №479 встановлено, що рукописний текст на копії паспорту, ідентифікаційного коду [PERSON], рукописний текст у анкеті-заяві на отримання кредиту [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою. (а.с.56). Відповідно до ст.ст.57,58,59 ЦПК України, суд приймає висновок експерта від 04.06.2014 року №479, як належний та допустимий доказ в справі. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, позивач не надав суду доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних грошових коштів, тому, суд вважає, що факт отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором № К2Т1SЕ00000759 від 02.12.2005 року, в установленому законом порядку є не доведеним Банком. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором № К2Т1SЕ00000759 від 02.12.2005 року, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по відсотках за даним договором в сумі 6961,20грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed