Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд: -стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DOM0AN02006407 від 09.11.2007 року у розмірі 35494,65 доларів США (283602,21 грн. за курсом НБУ станом на 30.09.2013 року); -стягнути солідарно з усіх відповідачів заборгованість в сумі 10000,00 грн.; -стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 3200,00 грн.; -стягнути з [PERSON] витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначається, що відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 14983,60 доларів США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 12,96 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 07.11.2014 року, проте в порушення умов договору свої зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших обумовлених договором платежів, належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до позичальника, що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ Акцент Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, що були предявлені Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» до відповідачів виконані належним чином не були. Представник позивача в судове засідання не з'явився, завчасно письмово сповістив про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі заперечень проти позову не надали, повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду, в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, своїх представників до суду не направили, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до кредитного договору № DOM0AN02006407 від 09.11.2007 року [PERSON] отримав у ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк», кредит у сумі 14983,60 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків у розмірі 12,96 % на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту до 07.11.2014 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов зазначеного кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків та неустойки, заборгованість за ним станом на 30.09.2013р. склала 36746,21 доларів США (293602,21 грн. по офіційному курсу НБУ), та складається з: -9429,95 доларів США заборгованості за кредитом; -5669,42 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом; -930,43 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -18936,79 доларів США пені; -31,29 доларів США штрафу (фіксована частина); -1748,33 доларів США штрафу (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який було перевірено у судовому засіданні. Зобов'язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ Акцент Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд за браком доказів підтвердження виконання зобов'язань за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідачів, що ними не заперечувалось та не спростовано. Оскільки судом встановлено, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, суд за встановлених обставин, вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідачів підтвердженої розрахунком суми заборгованості. Статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як розяснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 Постанови № 5 від 30.03.2015 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. За встановлених в судовому засіданні обставин, стягнення заборгованості в іноземній валюті відповідає вимогам Закону. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами про здійснення позивачем таких витрат. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України оскільки суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягненню на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру стягнутих сум. Враховуючи наведене, на підставі ст. 16, 525,526, 530, 543, 554, 610, 611, 629,1049, 1050, 1054 ЦК України ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial