Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі по тексту ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений договір банківського обслуговування № BLaЖГА00062416 від 15.08.2011 року, згідно з яким Банк надає відповідачу грошові кошти в розмірі 18000,00 грн шляхом відкриття поточного рахунку та встановлення відкличної не відновлювальної кредитної лінії, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних, а відповідач зобов'язаний повернути кредит не пізніше 15.08.2014 року. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 06.08.2015 року складає 74365,52 грн., з яких: 9851,72 грн - прострочена до повернення сума кредиту, 3629,87 грн - прострочені проценти за користування кредитом, 5670,00 грн - прострочена комісія за управління кредитом, 55213,93 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Представник позивача до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34). Суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала та пояснила, що не сплачує грошові кошти по кредиту, оскільки перебуває у декретній відпустці та немає фінансової можливості здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором. На сьогоднішній день має бажання здійснювати погашення заборгованості, однак не погоджується із розміром пені, яка була нарахована банком. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 15.08.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00062416, відповідно до умов якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав відповідачу грошові кошти в сумі 18000,00 грн шляхом відкриття поточного рахунку та встановлення відкличної не відновлювальної кредитної лінії (а.с.4-9). Відповідно до п. 2 договору, термін повернення кредиту - 15.08.2014 року (а.с.4). Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15% річних. Згідно п. 4 договору, комісія за управління кредитом становить 1,75% від суми кредиту (а.с.4). Відповідно до п.2.4.2 договору, проценти та комісія за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту до платежів. Пунктом 4.3 договору, передбачено, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Таким чином, станом на 06.08.2015 року заборгованість за договором банківського обслуговування №BLaЖГА00062416 складає 74365,52 грн., з яких: 9851,72 грн - прострочена до повернення сума кредиту, 3629,87 грн - прострочені проценти за користування кредитом, 5670,00 грн - прострочена комісія за управління кредитом, 55213,93 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (а.с.16-17). Відповідач [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01.11.2013 року (а.с.38). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в частині заборгованості за кредитним договорам №BLaЖГА00062416 від 15.08.2011 року, а вимоги щодо пені за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань, відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України, підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 12000,00 грн. з огляду на їх надмірність порівняно з сумою прямих збитків, завданих позивачу. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial