Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський акціонерний банк звернулося до Южноукраїнського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № BL_КГ100095369 від 17.02.2012 року у сумі 68387,14 грн. (шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят сім гривень 14 копійок). Позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2012 ПАТ «VAB [PERSON]» (повна назва Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON]) та [PERSON], уклали між собою договір банківського обслуговування № BL_КГ100095369 від 17.02.2012, згідно з яким банк надав відповідачу кредит на поточні потреби у розмірі 10500,00 грн. (десять тисяч пятсот гривень 00 копійок) зі сплатою відсотків за користування кредитними ресурсами у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком повернення кредиту до 17.02.2015 року. Проте відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 06.08.2015 року становить 68387,14 грн. (шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят сім гривень 14 копійок), яка складається з: 8212,01 грн. заборгованість за кредитом; 0,78 заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 8620,06 заборгованість по сплаті комісії; 51554,29 грн. сплата штрафних санкцій. В судове засідання представник позивача не зявився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі (а.с.46). Відповідач у судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала частково, погодившись на стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісії, не згодна щодо стягнення з неї штрафних санкцій у сумі 51554,29 грн. (а.с.47). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BL_КГ100095369 від 17.02.2012 р., відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала у ПАТ Всеукраїнський [PERSON]) кредит на поточні потреби розміром 10500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк до 17 лютого 2015 року (а.с.12). Відповідно до пп.2.5.2. Кредитного договору позичальник зобовязався не пізніше дати, встановленої у графіку, поповнювати рахунок, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку, а також у сумах комісії за управління Кредитом. Згідно з п.4 Спеціальної частини Кредитного договору встановлюється комісія за управління кредитом у розмірі 3,00% від суми кредиту. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Спеціальної частини договору та складає 25,00% від суми кредиту (п.4.3. кредитного договору). Застосування або незастосування пунктів цього Договору, якими встановлюються порядок нарахування та розміри неустойки (штраф, пеня) за невиконання та/або неналежне виконання позичальником умов договору, є правом банку (п.4.4 кредитного договору). Згідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі ч.2 ст.1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, в звязку з цим станом на 06 серпня 2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 68387 грн. 14 коп., яка складається з: заборгованості кредитом 8212 грн. 01 коп., заборгованості за відсотками 0,78 грн., заборгованість по сплаті комісії 8620 грн. 06 коп.; штрафних санкцій 51554 грн. 29 коп. (а.с.29-30). Проте, суд не погоджується з розміром штрафних санкцій, оскільки останні є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання кредитного зобовязання. Так, ст.18 Закону України Про захист прав споживачів визначено, що є недійсними несправедливі умови договору, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав і обовязків на шкоду споживача. А саме: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором ( п. 5 ч.3 ст. 18 цього Закону). Отже, вимога Банку про сплату відповідачем компенсації за порушення кредитного зобовязання понад 50 % вартості фінансового продукту є нікчемною. Як вбачається із змісту умов вказаного договору, вартість всієї наданої відповідачу фінансової послуги (продукту) строком на 36 місяців (3 роки) становить приблизно 10512 грн. 00 коп. (виходячи із такого розрахунку: 292 грн. 00 коп. щомісячно х 36 місяців). Виходячи з наведеного, розмір компенсації за порушення кредитного зобов'язання не може перевищувати 5256 грн. 00 коп., оскільки така вимога згідно із п. 5 ч. 3 ст.18 Закону України Про захист прав споживачів є нікчемною. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 22088,85 грн., яка складається з: заборгованості кредитом 8212 грн. 01 коп., заборгованості за відсотками 0,78 грн., заборгованість по сплаті комісії 8620 грн. 06 коп.; штрафних санкцій 5256 грн. 00 коп. Станом на день подання позову до суду (13.08.2015 року) позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 ЗУ Про судовий збір як уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не можуть бути меншими встановленого відповідно до Закону України Про судовий збір мінімуму, а саме в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial