Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», який виступає правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», та [PERSON] укладено кредитний договір № 002-06505-170811. Відповідно до даного договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок № 26253904977815 в національній валюті гривні, випустив та надав йому платіжну картку, надав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 100\~000,00 грн., та на день укладення договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку на суму 5\~000,00 грн. Відповідач зобовязався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за попередній місяць, та всю суму пені у разі порушення строків сплати за Кредитною лінією. Станом на 17.06.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на суму 18293,11 грн., яку позивач просить стягнути на його користь. В судове засідання представник позивача не зявився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про врученням поштового відправлення. Причину неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що 17.08.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», який виступає правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 002-06505-170811. Відповідно до умов даного договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок в національній валюті гривні, випустив та надав йому платіжну картку, надав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 100\~000,00 грн., та на день укладення договору встановив ліміт Кредитної лінії на рахунку на суму 5\~000,00 грн. Відповідач зобовязався щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за попередній місяць, та всю суму пені у разі порушення строків сплати за Кредитною лінією. Станом на 17.06.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на суму 18293,11 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 11044,68 грн., прострочене тіло кредиту 3029,80 грн., заборгованість по відсоткам 4218,63 грн., заборгованість за комісіями 0,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина перша ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Дані правовідносини випливають з договірних зобовязань та регулюються цивільним законодавством України. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved