Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25 433 грн. 21 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору б/н від 18 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 1600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов'язання за договором не виконував, в зв'язку з чим станом на 31 березня 2018 року допустив заборгованість у сумі 25 433 грн. 21 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1 564 грн. 91 коп., по процентам за користування кредитом - 21 981 грн. 00 коп., за пенею та комісією - 200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1 187 грн. 30 коп., яку просить стягнути. 23 червня 2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про проведення судового розгляду у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позов не надав. Згідно з частиною 1 статті 178 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Суд дійшов висновку у відповідності до п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. З'ясувавши письмову думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно укладеного договору б/н від 18 січня 2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач належним чином зобов'язання за Договором не виконував, в результаті чого станом на 31 березня 2018 року його заборгованість перед Банком становить: за кредитом - 1 564 грн. 91 коп., по процентам за користування кредитом - 21 981 грн. 00 коп., за пенею та комісією - 200 грн. 00 коп., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором б/н від 18 січня 2013 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] Що стосується позовної вимоги про стягнення із [PERSON] штрафів в сумі 500 грн. та 1187 грн. 30 коп. в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500,00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD)+ 5% від суми позову. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., пеня сплачується відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до часткового задоволення. Судові витрати, зокрема сплачені позивачем, суд вважає необхідним відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 25 433 грн. 21 коп. Позовні вимоги задоволено частково: на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 23 745 грн. 91 коп., що становить 93,37% від заявлених вимог (23745,91х100:25 433,21). Позивачем документально підтверджено сплату судового збору на загальну суму 1762 грн. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1645 грн.18 коп. (1762х 93,37:100).

Outcome: partial