Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.10.2011 року в сумі 13610,76грн. та судові витрати, вказуючи, що відповідач добровільно не виконує договірні зобов'язання. В судове засідання представник позивача ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» Гірко С.Л. не прибув, надіслав до суду заяву, в якому просить справу розглядати у відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме, в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4832,76грн., до інших сум заборгованості просить застосувати строки позовної давності. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.10.2011 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобов'язання відповідача повернути кредит у відповідності до умов договору. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем анкети-заяви від 10.10.2011 року, відповідно до якої відповідач погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, про що свідчить підпис [PERSON] на даній заяві. (а.с.7-8). Відповідач, передбачені договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту і сплати нарахованих відсотків та інших витрат не виконує, внаслідок чого станом на 31.10.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед Банком становить 13610,76грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 4832,76грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5955,35грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1698,33грн., штраф(фіксована частина) в сумі 500грн., штраф (процентна складова) в сумі 624,32грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 10.10.2011 року станом на 31.10.2014 року.(а.с.5-6). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми позову. Таким чином, зі змісту наведених правових норм та матеріалів справи вбачається порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем. Однак, відповідач в судовому засіданні заявила клопотання про застосування строків позовної давності до пені, комісії та штрафів, тому, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього часу жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той же термін. Відповідно до п.2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, карта дійсна до останнього дня місяця, вказаного на зворотній стороні карти, включно. Відповідно до п.2.1.1.12.5 Умов та правил надання банківських послуг, строк погашення за кредитом за платіжними картками відбувається в наступному порядку: строк погашення відсотків за кредитом - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі , не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Тобто, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах, визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові ВСУ від 19.03.2014 року № 6-14цс14. Із пояснень відповідача вбачається, що кредитну карту їй було видано на рік, тобто, до 10.10.2012 року. Нової картки в банку не отримувала. Із розрахунку заборгованості Банку станом на 31.10.2014 року встановлено, що останній платіж відповідач здійснила 11.11.2011 року, і з цієї дати позивачу було відомо про наявність заборгованості. Однак, Банк з позовом до суду звернувся лише 21.01.2015 року. Тобто, з моменту порушеного права позивача минуло більше року і причини пропущення строків спеціальної позовної давності позивачем не вказані. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач визнала повністю позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4832,76грн., тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, а саме, стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.10.2011 року в сумі 4832 грн. 76коп., а в іншій частині позовних вимог необхідно застосувати наслідки пропуску строку спеціальної позовної давності, і в задоволенні позовних вимог відмовити. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 243грн. 60коп. також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial