Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1913-00-13-2 від 30 вересня 2013 року в розмірі 19762,53 гривень та судові витрати по справі в розмірі 250,00 гривень (а.с.3-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №1913-00-13-2 від 30 вересня 2013 року, укладеного між Банком та [PERSON], Банк видав відповідачу кредит в сумі 20000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25% на рік, строком з 30 вересня 2013 року по 29 вересня 2017 року. Відповідач в свою чергу зобов'язалася своєчасно погашати заборгованість за кредитом та відсотками. В обумовлені строки позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19762,53 грн. Представник позивача в судовому засідання заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти заявлених позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №1913-00-13-2 від 30 вересня 2013 року (далі - Кредитний договір), укладеного між Банком та [PERSON], відповідач отримала кредит в розмірі 20000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 254% на рік, строком з 30 вересня 2013 року по 29 вересня 2017 року. (а.с.5-8). Відповідно до п. 2.1.1 Кредитного договору Відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом не пізніше останнього числа кожного місяця рівними частинами у сумі 417,00 грн. У встановлені строки [PERSON] свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконала, чим порушила умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, в сумі 19762,53 гривень (а.с.16-20). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України, що діяла в період прострочення. Згідно ст..1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати особою неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved