Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк фінанси та кредит» (далі Позивач) звернувся до суду з зазначеною позовною заявою 14.10.2014 року, вказував на те, що 17.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі Відповідач 1) було укладено договір про надання банківських послуг за № 538-пк-2008, відповідно до умов якого Відповідач 1 отримав кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. з оплатою по процентній ставці 0,0001% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п.3.3. кредитного договору, настав 17.06.2009 року. Зазначені обставини підтвердженні умовами кредитного договору. Своїм підписом Відповідач 1, засвідчив, що ознайомлений з умовами кредитного договору, графіком погашення заборгованості, розміром процентів за користування кредитними ресурсами, відповідальністю за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором. Одночасно з кредитним договором з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] (далі Відповідач 2) було укладено договір поруки № 538 - пп - 2008 від 17.06.2008 року. Пунктом 1.3. договору поруки встановлено, що відповідач 1 та відповідач 2 ознайомлені з кредитним договором та погоджуються з його умовами. Внаслідок не виконання Відповідачами договірних зобов'язань, в результаті порушення зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, Позивачу завдано шкоди, яка станом на 10.08.2009 року, складала 42809,44 грн., тому Позивач був змушений звернутися з відповідною позовною заявою до суду, де на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2010 року по справі № 2-313/2010 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2010 року по справі № 22-22319/11 в якому позовні вимоги банку були задоволені в повному обсязі та стягнуто з Відповідачів на користь банку прострочену заборгованість по кредиту - 9 165, 00 грн., прострочені відсотки - 2 634,23 грн., прострочена комісія - 3 010,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 20 032,39 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 3 098,07 грн., пеня за несвоєчасне погашення - 4 869,75 грн., а також судові витрати 458, 00 грн. В той же час Відповідачі продовжують не виконувати договірні зобов'язання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Таким чином обов'язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашені заборгованості за кредитним договором чого ані боржником ані поручителями зроблено не було. А, тому відповідачі зобов'язані сплатити за користування кредитом з 10.08.2009 року по 03.10.2014 року заборгованість у розмірі 172156,24 грн. (сто сімдесят дві тисяч сто п'ятдесят шість гривень двадцять чотири копійки, а саме: - 16794,37 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; - 13115,00 грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії; - 142246,87 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії. Тому, посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача солідарно на користь позивача заборгованість у розмірі 172156,24 грн. ( сто сімдесят дві тисяч сто п'ятдесят шість гривень двадцять чотири копійки), за кредитним договором № 538 - пк - 2008 від 17.06.2008 року, а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача - Чурілов Д.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Вказував на те, що станом на дату звернення позивача до суду строк спірного кредитного договору не закінчився, а отже банк правомірно порушив питання про стягнення з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором. Відповідачі 1, 2, [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності щодо повернення заборгованості за користування кредитом у період з 10.08.2009 року по 03.10.2014 року у розмірі 172156,24 грн.( сто сімдесят дві тисяч сто п'ятдесят шість гривень двадцять чотири копійки), Суд, вислухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.14) та Відповідачем 1 [PERSON] був укладений кредитний договір про надання банківських послуг, який складається з кредитного договору за № 538 -пк -2008 від 17.06.2008 року та додатку до саме цього кредитного договору. Своїм підписом у договорі Відповідач 1 підтвердив свою згоду на те, що підписаний договір, складає між ним та Банком Договір. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. з оплатою по процентній ставці 0,0001% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Згідно п.3.3 договору про надання кредиту, Відповідач 1 зобов'язаний щомісячно в термін з « 1» по «20» число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 833,33 (вісімсот тридцять три ) грн. 33 коп. та нарахованими процентами, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості( додаток 1, який є невід»ємною частиною цього договору). Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості Відповідач №1 зобов'язаний здійснити не пізніше «17» червня 2009 року. Матеріалами справи встановлено, що за користування кредитом Відповідачу 1 було нараховано заборгованість по сплаті відсотків, за несвоєчасне внесення грошової суми, яка була встановлена умовами кредитного договору, а саме щомісячно в термін з « 1» по «20» число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 833 (вісімсот тридцять три) грн.. 33 коп. та нарахованими процентами, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.08.2009 року, складала 42809,44 грн., тому банк був змушений звернутися з відповідною позовною заявою до суду, де на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2010 року по справі № 2-313/2010 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.05.2010 року по справі № 22-22319/11 в якому позовні вимоги банку були задоволені в повному обсязі та стягнуто з відповідачів 1,2 на користь Позивача прострочену заборгованість по кредиту - 9 165, 00 грн., прострочені відсотки - 2 634,23 грн., прострочена комісія - 3 010,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 20 032,39 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 3 098,07 грн., пеня за несвоєчасне погашення - 4 869,75 грн., а також судові витрати 458, 00 грн. Однак не зважаючи на ці обставини Відповідачі продовжують не виконувати договірні зобов'язання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Таким чином обов'язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашені заборгованості за кредитним договором чого ані боржником ані поручителями зроблено не було. А, тому відповідачі зобов'язані сплатити за користування кредитом з 10.08.2009 року по 03.10.2014 року заборгованість у розмірі 172156,24 грн.( сто сімдесят дві тисяч сто п'ятдесят шість гривень двадцять чотири копійки, а саме: - 16794,37 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; - 13115,00 грн. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії; - 142246,87 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії. Згідно договору поруки за № 538 - пп - 2008 року від 17 червня 2008 року, Відповідач 2 зобов'язана відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем 1 зобов'язань за кредитним договором № 538 - пк - 2008 від 17 червня 2008 року., укладеним між Позивачем та Відповідачем 1, відповідно до якого Відповідачу 1 наданий кредит у розмірі 10 000, 00( десять тисяч гривень) 00 копійок, зі сплатою 0,0001% відсотків річних. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, не зважаючи на наявність заборгованості за Кредитним договором, у задоволенні позову слід, відмовити, виходячи з наступного: Згідно ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до приписів ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Такого договору між сторонами не укладалось. Як убачається з п.3.3, кредитного договору терміном остаточного погашення кредитного договору визначено 17.06.2009 року, а позов до суду було подано 14.10.2014 року, отже, починаючи з 17 липня 2009 року та впродовж наступних 3 років, визначених ст. 257 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду з вимогою про повернення відповідачем кредиту в повному обсязі, однак скористався таким правом лише 14.10.2014 року, тобто поза межами строку позовної давності. Посилання Позивача на рішення суду від 25.11.2010 року винесеного Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, яке було оскаржено та набрало чинності 05.05.2011 року (а.с. 22) є необґрунтованим, оскільки з 05.05.2011 року у Позивача була можливість звернутися до суду до 05.05.2014 року, однак позов було подано після спливу трирічного строку. Позивач не заявив суду щодо поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для визнання пропуску строку банком з поважних причин. Позивач продовжував щомісячно нараховувати проценти та штрафні санкції за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів після припинення відповідачем здійснення операцій по кредитному договору, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливає і до додаткової вимоги - стягнення неустойки, звернення стягнення на заставлене майно тощо. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні на користь, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідача на користь ВАТ «Банк» Фінанси та Кредит» сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: dismissed