Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - позивач, банк) звернулося до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 6 239,37 дол. США. В обґрунтування позову зазначено, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір № 2203/931 від 11.04.2008 року за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 15 000 доларів США, процента ставка за користування 13,3 % річних, з терміном повернення кредиту до 10.04.2028 року. Починаючи з 2014 року відповідач не сплачує не сплачує проценти за користування кредитом та не повертає кредитні кошти згідно графіку, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 6239,37 дол. США. У зв`язку з несплатою грошових коштів позивач просить стягнути їх в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не прибув, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне. 11 квітня 2008 року між банком та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 2203/931 за умовами якого позичальнику надавався кредит в розмірі 15 000,00 доларів США на період з 11.04.2008 року по 10.04.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмір 13,3% річних. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором за [PERSON] рахується заборгованість по тілу кредиту в розмірі 5616,94 доларів США та заборгованість по процентах за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 622,43 дол. США. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України , одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також суд зауважує, що Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 роз`яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Оскільки до теперішнього часу заборгованість по кредитному договору не сплачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2315,25 грн. понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду.

Outcome: approved