Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом в якому зазначило, що за договором б/н від 16.04.2010 [PERSON] отримав в Банку кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 43,20% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Анкета-Заява на отримання кредиту (далі Заява) разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» (далі Умови), «Правилами користування платіжною карткою» (далі Правила) та «Тарифами банку» (далі Тарифи) складають Договір між сторонами. Відповідач належним чином умови Договору не виконав, через що станом на 31.10.2016 виникла заборгованість в сумі 27343,61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1761,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20404,70 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3399,17 грн., штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) і 1278,27 грн. (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. До суду представник позивача не з'явився, надав письмові пояснення по суті позову з додатками та просив розглянути справу у свою відсутність. На задоволенні позову наполіг. Відповідач проти позову заперечував з підстав спливу строків позовної давності зазначивши, що строк дії договору від 16.04.2010 сплив в квітні 2013 року, отже звернення до суду з позовом мало б відбутись не пізніше квітня 2016 року, що позивачем не дотримано (а.с. 47). В наступних письмових поясненнях відповідач вказав, що взагалі не укладав з позивачем договору від 16.04.2010, а згідно договору SAMDN50000042504975 від 18.03.2011 отримав кредит під 30% річних, отже будь-який розрахунок заборгованості, що виходить з 43,20% річних є неправильним, а умови договору про зміну в односторонньому порядку фіксованої процентної ставки - нікчемні. Термін дії картки, отриманої на підставі договору від 18.03.2011, закінчився в жовтні 2013 року, отже позов міг бути поданий до жовтня 2016 року, а позивач звернувся до суду у листопаді 2016 року, тобто пропустив строк позовної давності в зв'язку з чим в задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: згідно договору б/н від 16.04.2010 [PERSON] отримав в Банку кредит у розмірі 5600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 43,20% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заява разом з Умовами, Правилами та Тарифами складають Договір між сторонами, з чим відповідач погодився, підписавши Анкету-Заяву (а.с. 5). Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» за договором № SAMDN50000042504975 підписана відповідачем 18.03.2011, що останній не заперечує. Саме 18.03.2011 [PERSON] було відкрито картковий рахунок і останній в березні 2011 року почав користуватись кредитними коштами, про що свідчить виписка за картковим рахунком (а.с. 6, 71-81). Доказів того, що [PERSON] не підписував Заяву від 16.04.2010, яка є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, відповідач не надав, заяв чи клопотань про експертне почеркознавче дослідження вказаної Заяви не подав, що дає судові підстави вважати дану Заяву належним та допустимим доказом, частиною укладеного між сторонами Договору. Навіть якщо не приймати дану Заяву до уваги, враховуючи, що вона не містить будь-яких посилань на обов'язкові в даному випадку умови надання кредиту (процентна ставка, строк дії тощо) підстав вважати, що відповідач не укладав з позивачем кредитного договору не має. Такий договір укладений на умовах, зазначених в довідці від 18.11.2013, що підтверджується фактом отримання позивачем кредитних коштів на картковий рахунок та їх використання протягом дії договору. Підстав стверджувати про сплив строків позовної давності, як і про неправомірну зміну процентної ставки Банком також не має, так як строк дії картки відповідно до наданих позивачем доказів встановлений до листопада 2014 року, отже позивач звернувся до суду в межах передбачених законом строків давності, а можливість зміни процентної ставки передбачена п.п. 1.1.3.2.3, 1.1.3.1.9., 1.1.2.3., 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг і така зміна здійснювалась у відповідності до вказаних Умов (а.с. 70, 92). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В силу ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язань наступають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. Єдина обставина на яку посилається відповідач та яка має бути врахована судом під час ухвалення рішення це застосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки (пені та штрафів), який, згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, становить 1 рік. Станом на 31.10.2016 виникла заборгованість за кредитом в сумі 27343,61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1761,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20404,70 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3399,17 грн., штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) і 1278,27 грн. (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача. Враховуючи строк дії договору, який відповідає строку дії картки (до листопада 2014), з вимогою про стягнення штрафу (фіксованої частини) позивач мав би звернутись до суду не пізніше листопада 2015 року, отже в цій частині звернення до суду прострочено останнім на 1 рік і нарахування процентної складової штрафу поза межами позовної давності є неправомірним. Розмір пені станом на 31.10.2016 склав 3399,17 грн., станом на 31.10.2015 він становив 2199,17 грн., отже за останній рік, що передував зверненню до суду, пеня становить 1200 грн. Таким чином, беручи до уваги ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, згідно яких позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1761,47 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20404,70 грн. та частково заборгованості за пенею в сумі 1200 грн. В іншій частині в задоволенні позову має бути відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial