Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.04.2012 між ПАТ «Банк професійного фінансування» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18050507289, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 63 205,89 грн. із зобов'язанням повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування кредитом у сумі, в строки та на умовах, передбачених договором та графіком погашення кредиту. 06.08.2012 між ПАТ «Банк професійного фінансування» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитних портфелів, і таким чином усі права кредитора за вищевказаним договором перейшли до позивача. Банк свої обов'язки, передбачені договором, належним чином виконав та надав відповідачу вказані кошти, а саме 63 205,89 грн. Відповідач свої зобов'язання належним чином протягом тривалого часу не виконує, у зв'язку із чим станом на 19.10.2015 утворилася заборгованість, що складається із: 29 778,70 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 2 202,75 грн. - заборгованість за відсотками, 938,68 грн. - неустойка, яку позивач просить стягнути із відповідача на користь позивача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.04.2012 між ПАТ «Банк професійного фінансування» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18050507289, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 63 205,89 грн. із зобов'язанням повернути наданий кредит і сплатити проценти у розмірі 19,25 % за користування кредитом в сумі, у строки та на умовах, встановлених договором та графіком погашення заборгованості /а.с. 68-71/. Банк свої обов'язки, передбачені договором, належним чином виконав та надав відповідачу вказані кошти, а саме 63 205,89 грн. /а.с. 75/. 06.08.2012 між ПАТ «Банк професійного фінансування» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір купівлі-продажу кредитних портфелів, і таким чином усі права кредитора за вищевказаним договором перейшли до позивача /а.с. 81-92/. Згідно пт. 3.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості шляхом договірного списання грошових коштів у сумі відповідного щомісячного платежу та у відповідну дату платежу з поточного рахунку позичальника. Відповідно до пт. 5.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредитодавцю суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за надання та/або за управління кредитом та виконати усі інші зобов'язання у строки та порядку, передбачені договором. Відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконує, а тому його неодноразово було попереджено про наявність заборгованості за договором, а 20.10.2015 позивачем була пред'явлена вимога дострокового погашення кредиту протягом 7 днів. Проте цієї умови відповідач не виконав, у зв'язку із чим станом на 19.10.2015 року існує прострочена заборгованість на загальну суму 32 920,13 грн., яка складається із: 29 778,70 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 2 202,75 грн. - заборгованість за відсотками, 938,68 грн. - неустойка. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства у сфері кредитних зобов'язань. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачу послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved