Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі-банк) звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5825,19 гривень. В обґрунтування вимог вказує, що 26 квітня 2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк, та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав 26 квітня 2011 року в розмірі 2300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що начальник належним чином зобовязання не виконує, просить суд позов задовольнити та стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, хоч були належним чином повідомлені про день, час, місце слухання справи. Проте, представник позивача 20 серпня 2015 року до суду представив письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши про поважні причини своєї неявки, хоч про день та час слухання справи був повідомлений у встановлений законом порядку, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26 квітня 2011 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу були надані грошові кошти в сумі 2300 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позичальник зобовязався погашати заборгованість шляхом щомісячних платежів в розмірі 5% від суми заборгованості. Відповідно до положень п.8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів щодо будь - якого із грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що банк виконав свої зобовязання згідно з умовами договору та видав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 2300 гривень. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував своїх зобовязань згідно умов і правил надання банківських послуг внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 31 липня 2015 року складає 5825,19 гривень, з яких: - 1279,44 гривень заборгованість за кредитом; - 2172,17 гривень- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1620,00 гривень- заборгованість за пенею та комісією. Крім того за порушення графіку повернення суми кредиту у відповідності до вимог п.8.6 кредитного договору банком були нараховані штрафи у розмірі 500 гривень- фіксована частина та 253,58 гривень-процентна складова (5% від простроченої суми боргу), що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Враховуючи наведене, банк просить стягнути з позичальника суму заборгованості на загальну суму 5825,19 гривень. В силу вимог ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб. поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). В силу вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його в строк, встановлений договором. В силу вимог ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до вимог ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового звернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст..1048 цього Кодексу. Встановлено, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобовязань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту у звязку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 5825,19 гривень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку діями відповідача порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованість за кредитним договором на загальну суму 5825,19 гривень, з яких: - 1279,44 гривень заборгованість за кредитом; - 2172,17 гривень- заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1620,00 гривень- заборгованість за пенею та комісією; - штраф у розмірі 500 гривень фіксована частина; - 253,58 гривень процентна складова. Згідно з вимогами ст..10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача та не заявлено клопотання щодо зменшення суми неустойки. Крім того з відповідача на користь позивача стягнути 1218 гривень 00 копійок судового збору. На підставі викладеного ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 610, 611, 625, 629, 1048-1054, 1055, 1056-1, ЦК України,

Outcome: approved