Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору № BL_NK00099992 від 4 травня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7500 грн. строком до 4 травня 2013 року. За користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 15% річних. Також відповідно до умов договору було встановлено щомісячну плату за обслуговування кредиту у розмірі 112 грн. 50 коп., що становить 1,50% від суми. Згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний був повертати кредит шляхом внесення щомісячного мінімального платежу у відповідності до графіку погашення заборгованості. У разі порушення виконання зобов'язань позичальник зобов'язаний сплатити Банку штрафна санкції у відповідності до п. 9 кредитного договору. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом. Станом на 19 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить: 18238 грн. 66 коп.: 2179 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом; 884 грн. 80 коп. - відсотки за користування кредитом; 553 грн. 51 коп. - комісія; 14620 грн. 44 коп. - штраф, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, надав письмові заперечення проти позову, в яких позов визнав частково. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на те, що вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 14620 грн. 44 коп. є необґрунтованими, оскільки вони не відповідають умовам договору. Відповідач просив суд зменшити суму штрафу, оскільки вона значно перевищує суму заборгованості. Також відповідач вважав безпідставними вимоги позивача про стягнення відсотків та комісії, які нараховано після 4 травня 2013 року, тобто дати повернення кредиту, оскільки таке нарахування відсотків та комісії не узгоджується з умовами договору, зокрема графіком погашення заборгованості. На підставі вищевикладеного відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу, відсотків та комісії, які нараховані після 4 травня 2013 року, тобто в сумі 750 грн. 23 коп. (відсотки) та 103 грн. 51 коп (комісія). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 4 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір банківського обслуговування № BL_NK00099992, згідно з умовами якого Позичальник отримав кредит у розмірі 7500 грн. на строк до 4 травня 2013 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 15 % річних та комісії за управління кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту. Позичальник взяв на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, відсотків, комісії у відповідності до графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами (а.с.8-13). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 19 серпня 2015 року становить 3618 грн. 22 коп.: 2179 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом; 884 грн. 80 коп. - проценти за користування кредитом; 553 грн. 51 коп. - комісія за управління кредитом (а.с.4-5). Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії законними та обґрунтованими. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про безпідставне нарахування та стягнення процентів та комісії за управління кредитом після спливу строку повернення кредиту з огляду на таке. Однією з умов договору кредиту є сплата процентів за користування кредитними коштами, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами після настання строку повернення кредиту є законними, оскільки станом на 4 травня 2013 року заборгованість за кредитом не була погашена, тобто позичальник фактично продовжував користуватися кредитними коштами. Згідно з розрахунком заборгованості заборгованість по комісії за управління кредитом в сумі 553 грн. 51 коп. розрахована саме на дату повернення суми кредиту, тобто травень 2013 року. Після дати повернення кредиту, визначеної договором, комісія за обслуговування кредитом позивачем не нараховувалсь, тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору, а саме п. 9 Спеціальної частини договору передбачені штрафні санкції: пеня в розмірі 0,50%, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не виконані на день прострочення виконання та штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Підстави нарахування пені та штрафу передбачено загальною частиною договору. Проте на підтвердження доводів позовної заяви позивачем не було надано загальну частину договору. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь штраф в розмірі 14 620 грн. 44 коп. У розрахунку заборгованості суму 14 620 грн. 44 коп. як плата за пропуск платежів. Згідно з ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Оскільки судом встановлено порушення боржником зобов'язання, а саме несвоєчасне погашення кредиту, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення суми неустойки. Разом з тим частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Верховний Суд України 3 вересня 2014 року за наслідками розгляду справи № 6-100 цс 14 зробив правовий висновок про те, що частина третя статті 551 Цивільного кодексу України з урахуванням положень статті 3 Цивільного кодексу країни щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. У зв'язку з чим суд вважає за можливе зменшити суму неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, оскільки розмір неустойки значно перевищує суму заборгованості за кердитом. А тому позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, приймаючи до уваги, що у відповідності до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі, передбаченому п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діє на час прийняття рішення). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial