Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір від 23 жовтня 2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 15 березня 2017 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 27416 грн. 53 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1320 грн. 85 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 21113 грн. 94 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1281 грн. 74 коп. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в сумі 27416 грн. 53 коп. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав письмове заперечення в якому він вказує про те, що він визнає той факт, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладеного кредитний договір №б/н від 23.10.2009 року відповідно до якого він отримав кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. По липень місяць включно 2014 року він виконував зобовязання за кредитним договором в частині виплати суму кредиту та відсотків за його використання. У серпні місяці 2014 року він втратив роботу і в нього не було можливості сплачувати суму кредиту. Просить суд застосувати строк позовної давності, передбачений ч.2 ст.258 ЦПК України в частині нарахування пені. Крім того, у вказаному запереченні просить розгляду справи проводити без його участі. (а.с.38) Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір від 23 жовтня 2009 року на встановлення кредитного ліміту за платіжною карткою, який складається з заяви та Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що становлять кредитний договір (а.с.8, 9-14). Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір (а.с. 8). Згідно п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с.13). Відповідно до п.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку, а Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (а.с. 10). Відповідно до п. 6.5 та п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобовязань по Договору, на вимогу Банка виконати зобовязання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку (а.с. 12). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 23 жовтня 2009 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали договором від 23 жовтня 2009 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2009 року укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] заборгованість станом на 15 березня 2017 року становить 27416 грн. 53 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1320 грн. 85 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 21113 грн. 94 коп., заборгованості за комісією - 3200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1281 грн. 74 коп. (а.с.6-7). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ПАТ КБПриватБанк та ним. Не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Крім того, відповідач [PERSON] визнає факт укладення кредитного договору, що убачається із його заперечення (а.с.37-38) Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З указаного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотків, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-14) при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.8.6). Відповідач у своєму заперечені просить суд застосувати строк позовної давності в порядку ч.2 ст.258 ЦК України та відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволені позову в частині нарахування пені. Суд не може застосувати позовну давність у нарахуванні пені за кредитним договором від 23.10.2009 року виходячи з наступного. Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.10.2009 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] убачається, що виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути із відповідача, яка складається із наступного: заборгованості за кредитом; заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості за комісією; штраф (фіксована частина); штраф (процентна складова) (а.с.6-7) Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с.12). У суду відсутні підстав для застосування строку позовної давності, передбаченого ч.2 ст.258 ЦК України в частині нарахування пені, оскільки із розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.10.2009 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] пеня відсутня, а кредитним договором пеня не передбачена. Інших заперечень та доказів на спростування заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2009 року чи заборгованості у меншому розмірі відповідачем [PERSON] суду не надано. Суд вважає за доцільне стягнути заборгованість за договором від 23 жовтня 2009 року на встановлення кредитного ліміту за платіжною карткою в сумі 27416 грн. 53 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1320 грн. 85 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 21113 грн. 94 коп., заборгованості за комісією - 3200 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1281 грн. 74 коп., та яка виникла станом на 15 березня 2017 року та яка заявлена позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, які позивач зазначає у розмірі 1600 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с.20) та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 290 грн., суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

Outcome: partial