Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №327/МК від 03.04.2007р. на предмет іпотеки - належні відповідачу приміщення крамниці, що знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою з можливістю здійснення ПАТ КБ «Надра» всіх дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, за змістом якої заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника позивача та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості подання заяви про його перегляд. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, надані суду позивачем на обґрунтування позовних вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, в даному випадку - договору кредитної лінії №327/МК (а.с.6), договору іпотеки від 03.04.2007р (а.с.7). Так, 03.04.2007 між ПАТ КБ «Надра»(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 327/МК. Відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит 146000(сто сорок шість тисяч)гривень 00 копійок зі строком повернення до 01 квітня 2014 року, та зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 21% відсотків річних для будівлі магазину, загальною площею 112,3 кв.м. за адресою [ADDRESS] З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним договором кредитної лінії 03.04.2007 р. ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], Долинського районного нотаріального округу. Відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно - приміщення крамниці, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належать [PERSON] на праві приватної власності(а.с.7). Проте, свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував та станом на 09.10.2014 року заборгованість за цим кредитним договором становить 314 213 грн. 42 коп., з яких 131 531,08 грн. - заборгованість по кредиту, основний борг - 113935,35грн., заборгованість за відсотками 140 215,38 грн., пеня -28 910,33, штраф за порушення умов договору - 13 556, 63грн. Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з порушенням строків сплати кредиту та відсотків користування ним, позивач повідомляв відповідача листом-вимогою №647 від 10.10.2014р. про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання, яка залишена без задоволення та без відповіді. Відповідно до положеньст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захиститисвоєпорушене право шляхом зверненнядо суду. При цьому право на захист особа здійснює на свійрозсуд.В даномувипадкупозивач просить про захистсвогопорушеного права шляхом зверненнястягненнязаборгованості за договором позики на предмет іпотеки. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту, згідно договору іпотеки позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статей 33 та 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду повинен бути зазначений спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону. Згідно п.7.4 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Приймаючи до уваги, що даний порядок звернення стягнення на нерухоме майно передбачений договором, не суперечить закону, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», суд зазначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) під час проведення виконавчих дій щодо реалізації майна, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 8, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 11, 14, 15, 16, 526, 530, 589-592, 610-612, 1049-1050,1054 ЦК України, ст.ст.33-39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved