Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк» (надалі - «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач»), про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №06-2/40Ф від 16.03.2007 року в сумі 6586,50 грн. заборгованість по комісії; 70 695,44 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 09.01.2018 року становить 1 993 846,75 грн. та складається з: 33 273,06 доларів США (938 411,06 грн.) заборгованість по нарахованих відсотках за період з 13.08.2013 р. по 05.01.2018 р.; 37 422,38 доларів США (1 055 435,69 грн.) заборгованість по пені за останні 12 місяців з 05.01.2017 р. по 05.01.2018 р.; 6586,50 грн. заборгованість по комісії. Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідачем неналежно виконуються умови укладеного між нею та банком кредитного договору №06-2/40Ф від 16.03.2007 року, у зв`язку з чим станом на час звернення до суду утворилася заборгованість: 6586,50 грн. заборгованість по комісії; 70 695,44 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 09.01.2018 року становить 1 993 846,75 грн. та складається з: 33 273,06 доларів США (938 411,06 грн.) заборгованість по нарахованих відсотках за період з 13.08.2013 р. по 05.01.2018 р.; 37 422,38 доларів США (1 055 435,69 грн.) заборгованість по пені за останні 12 місяців з 05.01.2017 р. по 05.01.2018 р.; 6586,50 грн. заборгованість по комісії. Представником Позивача подано заяву розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона заперечила проти позовних вимог з підстав, викладених у поданому нею письмовому відзиві на позов. Зокрема, заперечуючи проти позовних вимог, Відповідач у відзиві на позов покликається на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2013 року у справі №344/13062/13-ц, яким було достроково стягнуто з неї всю суму кредиту та відсотки за користування ним. Протягом періоду з 12.12.2013 року по 07.12.2018 року [PERSON] на виконання даного судового рішення сплачено 463 105,06 грн., а тому підстави для повторного стягнення заборгованості, на думку Відповідача, за даним кредитним договором відсутні. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в письмових заявах пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №06-2/40Ф від 16.03.2007 року та додатковими угодами до нього ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого остаточно є АТ «Таскомбанк», надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 173 698,68 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення до 12.03.2017 року (а.с. 9-33). Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено види забезпечення виконання зобов`язань, якими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №06-2/40Ф від 16.03.2017 року між ВАТ «Електрон Банк» (Кредитор), [PERSON] (Боржник) та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки від 16 березня 2007 року зі змінами та додатками (а.с.34-36). Крім того, 16 березня 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» (Кредитор), [PERSON] (Боржник) та [PERSON] (Поручитель) було укладено Договір поруки зі змінами та додатками, яким поручитель [PERSON] зобов`язувався перед кредитором відповідати за порушення зобов`язань [PERSON] , які випливають з кредитного договору №06-2/40Ф від 16.03.2017 року (а.с.37-39). У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №06-2/40Ф від 16.03.2017 року ПАТ «Фольксбанк» у 2013 році звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2013 року у цивільній справі №344/13062/13-ц (провадження 2/344/5084/13), яке набрало законної сили 31.12.2013 року, із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» було стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №06-2/40Ф від 16.03.2007 року в сумі 845 699,37 (вісімсот сорок п`ять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять гривень 37 копійок) гривень. Із мотивувальної частини даного судового рішення вбачається, що стягнута судом сума в розмірі 845 699,37 гривень складається із наступної заборгованості: - 785 183,81 грн. - заборгованість по кредиту: - 57 319,89 грн. - заборгованість по відсотках. Як встановлено судом та не спростовано учасниками справи, станом на даний час рішення суду [PERSON] в повному обсязі не виконано, визначену судом кредитну заборгованість в розмірі 845 699,37 гривень не погашено. Разом із відзивом на позов [PERSON] надано суду банківські квитанції за період 2013 - 2018 роки, зі змісту яких випливає, що протягом вказаного періоду [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором №06-2/40Ф. В той же час, у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] . Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2013 року у цивільній справі №344/13062/13-ц, зокрема, непогашенням суми кредитної заборгованості, ПАТ «ВіЕс Банк» (як правонаступник ПАТ «Фольксбанк»), правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №06-2/40Ф від 16.03.2007 року в сумі 70 695,44 доларів США, яка складається з: - 33 273,06 доларів США (938 411,06 грн.) заборгованість по нарахованих відсотках за період з 13.08.2013 р. по 05.01.2018 р. - 33 422,38 доларів США (1 055 435,69 грн.) заборгованість по пені за останні 12 місяців (05.01.2018 р. - 05.01.2018 р.) - 6 586,50 грн. - заборгованість по комісії. Отже, фактично банком нараховано заборгованість за відсотками за період з 13.08.2013 р. по 05.01.2018 р., пеню за період з 05.01.2018 р. по 05.01.2018 р. та комісію. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є Позивач) використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку (справа №344/13062/13-ц). Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Фольксбанк». Таким чином, ухвалення судом рішення від 12 грудня 2013 року, яким на користь банку було достроково стягнуто заборгованість по кредитному договору №06-2/40Ф від 16.03.2007 року, надає банку лише право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення відсотків за кредитом, пені та комісії за період після звернення до суду з вимогою про дострокове повернення кредитної заборгованості суперечить вимогам закону та вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду. Відповідно до положень ст. ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. ч. 2, 16, 20, 527, 530, 612, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed