Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа: [PERSON], в якому просило скасувати арешт накладений Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на нерухоме майно у вигляді житлового будинку загальною площею 46,20 м2 житловою площею 27,60 м2 по [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]; скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підрозділу виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, на нерухоме майно у вигляді житлового будинку загальною площею 46,20 м2 житловою площею 27,60 м2 по [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження - арешт №7895610 на нерухоме майно у вигляді житлового будинку загальною площею 46,20 м2 житловою площею 27,60 м2 по [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON]; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження - арешт №9715617 на нерухоме майно у вигляді житлового будинку загальною площею 46,20 м2 житловою площею 27,60 м2 по [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] В обґрунтування позову ПАТ «Комерційний банк «Надра» зазначило, що 22 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», та [PERSON] був укладений кредитний договір №6/4/33/2007/840-К/224. Строк користування кредитними коштами встановлено до 20 серпня 2027 року. З метою забезпечення належного виконання умов Договору між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №6/4/33/2007/980-1/226 від 22 серпня 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку Банку передане майно, а саме: нерухоме майно житловий будинок загальною площею 46,20 м2 житловою площею 27,60 м2 по [ADDRESS]. 02.09.2014 року позивачем було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якого в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно на предмет іпотеки, яке належить [PERSON] та обтяжений іпотекою по зобов'язанням за кредитним договором в наявності активний запис про арешт нерухомого майна №7895610, проведеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 672/23-08 від 01.09.2008 року Дзержинського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, а також активний запис про арешт нерухомого майна №9715617 проведеного на підставі постанови про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження №10414868 від 08.04.2010 року підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області в межах суми 205731,18 грн. Враховуючи, що нерухоме майно житловий будинок загальною площею 46,20 м2 житловою площею 27,60 м2 по [ADDRESS] є предметом іпотеки ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором №6/4/2007/980-1/226 від 22.08.2007 року, він не може бути реалізований в межах виконання виконавчого листа 672/23-08. Позивач вважає, що арешт на предмет іпотеки накладено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України. У судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка була вручена уповноваженій особі 22 жовтня 2014 року. Згідно ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У судове засідання третя особа [PERSON] не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Так як до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, відповідно до ч.3 ст. 36 ЦПК України справа розглядається без участі зазначеної третьої особи. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, представник відповідача у судове засідання не з'явився без поважних причин, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до договору іпотеки №6/4/33/2007/980-1/226 від 22 серпня 2007 року [PERSON] як іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю відкритому акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» житловий будинок загальною площею 46,20 м2 житловою площею 27,60 м2 з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці площею 1100 м2 по [ADDRESS] Харківської області. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №26287914 від 02.09.2014 року на указаний вище житловий будинок, який належить [PERSON], 23 серпня 2007 року накладена заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки №6/4/33/2007/980-1/226 від 22 серпня 2007 року. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №26287914 від 02.09.2014 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.09.2008 року Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 11 вересня 2008 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON]. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №26287914 від 02.09.2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2010 року підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області 12 квітня 2010 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON]. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій , що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. За теоретичним визначенням, позов - це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги - позивач та особа, яка повинна відповідати за позовом - відповідач. Відповідачами у даній категорії справ являються боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Зазначене узгоджується з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», які містяться у п.24, де також вказано, що вимоги інших осіб, крім сторін виконавчого провадження, щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач просить звільнити майно з-під арешту та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, при цьому позов подано до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, який є неналежним відповідачем по даній справі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed