Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра» або позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором «Автопакет» №804/6/05/2007/840к/14 від 18 травня 2007 року у розмірі 7 050,83 доларів США; стягнути пропорційно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 563,57грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 травня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» №804/6/05/2007/840к/14, згідно умов якого, останньому надано кредит у сумі 8400 доларів США для придбання транспортного засобу, зі строком повернення коштів до 18 травня 2012 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,1 % річних. На виконання умов договору, в якості забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] передав в заставу рухоме майно - автомобіль «Kia Rio LS», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. У якості забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань щодо погашення кредитної заборгованості, [PERSON] виступила солідарним поручителем перед банком. Проте, у порушення умов кредитного договору, відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, у результаті чого станом на 27 вересня 2013 року, мають прострочену заборгованість за кредитом на загальну суму 7050,83 доларів США. В добровільному порядку відповідачі вказану заборгованість не сплачують, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали суду письмові заперечення, зі змісту яких вбачається, що позовні вимоги не визнають, оскільки вважають, що позивачем пропущено строк звернення до суду, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України. За викладених обставин суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи, вбачається, що 18 травня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» №804/6/05/2007/840к/14, згідно умов якого, останньому надано кредит у сумі 8400 доларів США для придбання транспортного засобу, зі строком повернення коштів до 18 травня 2012 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,1 % річних. Пунктами 2.2.1, 2.2.3 кредитного договору «Автопакет» 804/6/05/2007/840к/14, передбачено, що [PERSON] повертає кредит та сплачує відсотки банку шляхом внесення мінімально необхідного платежу, який складає 192,62 доларів США, щомісячно до 18 числа поточного місяця. У якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, відповідно до п. 3.1. договору «Автопакету» [PERSON] передав у заставу автомобіль марки «Kia Rio LS», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. Крім, того, у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, у ньому передбачено поруку [PERSON], відповідно до умов якої у випадку невиконання [PERSON] його зобов'язань перед кредитором згідно кредитного договору, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Станом на 23 вересня 2013 року відповідачами не виконані прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором, повернення належних до сплати частин кредиту та нарахованих процентів за його користування та комісіям не проводилось. Відповідачам було направлено претензії про порушення зобов'язань по кредитному договору по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування ним, на яке вони не відреагували. У зв'язку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23 вересня 2013р. становила: заборгованість за кредитом - 4973,51 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 39753,27 грн., заборгованість за відсотками - 487,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 3894,71 грн., заборгованість за пенею - 724,77 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 5793,09 грн., заборгованості за пенею 25,28 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 202,08грн., штраф - 840 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 6714,12 грн., всього - 7050,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 56357,27 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткової відповідальності поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України). Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», повністю виконало умови кредитного договору, а саме надало [PERSON] грошові кошти у сумі 8400 доларів США. Згідно довідки-розрахунку ПАТ комерційний банк «Надра», заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед товариством станом на 23 вересня 2013 року становить: заборгованість за кредитом - 4973,51 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 39753,27 грн., заборгованість за відсотками - 487,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 3894,71 грн., заборгованість за пенею - 724,77 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 5793,09 грн., заборгованості за пенею 25,28 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 202,08грн., штраф - 840 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 6714,12 грн., всього - 7050,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює - 56357,27 грн. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, а [PERSON], незважаючи на вимоги ПАТ комерційний банк «Надра», не виконує своїх обов'язків як поручитель і не сплачує позивачу заборгованість [PERSON], унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договором. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов'язків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема: сплати неустойки (штраф, пеня) і відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається зі змісту договору «Автопакет» №804/6/05/2007/840к/14, а саме п. 4.2.5 передбачає, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій. Згідно з п.4.3.5 цього договору, позичальник зобов'язаний, у випадках, визначених в цьому договорі, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобов'язань, виконати зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій. Крім того, п.5.1 цього договору встановлено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пень у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Пунктом 5.2 цього договору визначається перелік порушень з боку позичальника, внаслідок яких банком може застосовуватись стягнення штрафу в розмірі 10 % від суми кредиту за кожен випадок порушення умов договору. Таким чином, позивач має законні підстави для стягнення на його користь суми заборгованості зі штрафними санкціями, а тому вимоги позивача щодо стягнення солідарно з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та доведеними в ході розгляду справи, з огляду на що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд зазначає, що доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Стаття 253 ЦК України передбачає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.7.3 кредитного Договору сторони дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років. Таким чином, відповідно до п.7.3 Договору, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором (по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів) до 10 років, що не заборонено статтею 259 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 563,57 гривні, з огляду на що на користь позивача з відповідачів пропорційно підлягають стягненню 563,57 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Outcome: approved