Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CNNORK03200548 в сумі 36072,24 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначено, що 31.07.2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 9880, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки за час користування кредитом відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками , а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість в загальному розмірі станом на 26.11.2014 року 44994,84грн., що складається з суми боргу по кредиту в розмірі - 1861,52 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 31644,59 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 83,98 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- в сумі 11404,75 грн. Від цієї суми відраховано суму боргу стягнуту за судовим рішенням від 24.09.2012 року в розмірі 8922,60 грн., різницю визначено в сумі 36072,24 грн.. В заяві про зменшення позовних вимог просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 17733,73 грн., заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі - 8,32 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 17725,43 грн. , а також судові витрати. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позов підтримала просила його задовольнити, відносно суми яку просять стягнути з відповідача не змогла пояснити як вона була розрахована. Представник відповідача , адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що позов не обґрунтований позивачем, а також при зверненні до суду з позовною заявою позивачем пропущений строк позовної давності. Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав. Так судом було встановлено, що 31.07.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 11-14). Відповідно до Договору «ПриватБанк» (далі - Банк), надав позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит в сумі 9880,00 грн. строком до 31.07. 2009 року зі сплатою за користування кредитними коштами 2,00 % на місяць (а.с. 11). Відповідно до рішення Носівського районного суду Чернігівської області 24 вересня 2012 року, з боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № CNNORK03200548 в сумі 8922 грн. 60 коп. що виникла станом на 17.02.2012 року. Також в судовому рішенні Носівського районного суду від 24.09.2012 року , встановлено, що відповідно до судового наказу, прийнятого Носівським районним судом Чернігівської області 29.09.2009 року, з боржника було стягнуто суму заборгованості, що виникла станом на 08.09.2008 року, а саме: суму кредиту в розмірі 5740 грн.88 коп., нарахованих відсотків- 2482 грн.15 коп., та пені - 25 грн.32 коп. Вищезазначені рішення суду і судовий наказ набрали законної сили і ніким не оскаржувались. Сума заборгованості за кредитом вже стягнута судовим наказом від 29.09.2008 року, що є різновидом судового рішення, а також судовим рішенням Носівського районного суду від 24.09.2012 року. Також стягнуто пеню за порушення умов договору щодо вчасного повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених договором. За таких обставин, повернення сум заборгованості, стягнутої за судовими рішеннями може бути здійснено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а не відповідно до умов договору - щомісячними платежами. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Однак такої вимоги позивачем не заявлено. За вищевказаного, суд вважає, що в даному випадку застосування штрафних санкцій є подвійною відповідальністю боржника за одне і те ж порушення умов договору щодо строків сплати сум кредиту та інших платежів за договором, що є порушенням вимог ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, а також засад добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано суду жодних розрахунків та будь-яких доказів щодо нарахування заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, поза межами заборгованості, що вже була стягнута рішеннями суду. Надані банком розрахунки заборгованості є неспроможними, адже визначивши суму боргу з кредиту в розмірі1861,52 грн., заборгованість за відсотками 11404,75 грн., заборгованість з комісії 83,98 грн., заборгованість з пені в сумі 31644,59 грн., та після цього відрахувавши суму боргу стягнуту за судовим рішенням в розмірі 8922,60 грн., банк визначає наявність боргу в розмірі 36072 грн.,а в заяві про зменшення позовних вимог в сумі 17733,75 грн. що є незрозумілим та необгрунтованим. Отже позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed