Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 22847,02 грн. за кредитним договором б/н від 07.11.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині повернення грошових коштів у результаті чого станом на 30.04.2014 року виникла заборгованості по кредиту в сумі 22847,02 гривень, яка складається з наступного: - 5544,38 грн. - заборгованість за кредитом; - 12100,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3875,80 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штафи: - 250.00 грн. - штраф (фіксована частина), - 1076,05 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій він прохає справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився . Причин неявки не повідомив. Представник відповідача , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Відповідач подав письмові заперечення проти позову та заяву про застосування строків позовної давності в яких просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд оцінивши надані докази ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.11.2007 року у [PERSON] починаючи з 31.08.2010 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 5544,38 грн. на яку в подальшому було нараховані відсотки станом на 30.04.2014 року в розмірі 12100,79 грн., комісії за користування кредитом в розмірі 3875,80 грн. та штрафи в розмірі 1326,05 грн. (а.с. 5-8). Кінцевий термін повернення кредиту, як передбачено в листі ПАТ КБ «Приватбанк» №30.1.0.0/2 - 2299812872 від 13.03.2014 року, встановлено 06.08.2008 року (а.с. 40). Позивач подав до суду заяву в якій зазначав, що на момент звернення до суду у позивача закінчився перебіг строку позовної давності і на цій підставі просив відмовити у задоволенні позову. (а.с. 29) Частина 1 статті 212 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 10-15) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 1 числа місяця, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов'язань. Згідно позицією викладеною у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, враховуючи, що заборгованості за договором б/н від 07.11.2007 року у [PERSON] виникла починаючи з 31.08.2010 року, строк позовної давності для якої становить три роки, суд приходить до висновку про закінчення строку позовної давності 01.09.2013 року, на момент звернення позивача до суду, а саме 11.06.2014 року. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed