Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8034 грн. 90 коп., а також судових витрат, пов'язаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі добровільно не погашає суму кредиту, чим порушує умови кредитного договору від 14 квітня 2008 року № 003-20253-140408, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з»явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу в його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що повністю погасила заборгованість за вказаним кредитним договором, надавши квитанції, які свідчать про сплату кредиту. При цьому заперечувала проти розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позовної заяви, як такого, що не підтверджений ніякими доказами, надавши свій розрахунок, підтверджений відповідними квитанціями за 2008 - 2010 р. р. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 14 квітня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» (надалі Банк) та [PERSON] (надалі Позичальник) був укладений кредитний договір № 003-20253-140408 (надалі Кредитний договір), згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит у сумі 3000 (три тисяча) грн. 00 коп., видавши відповідачу картку з вказаними коштами строком на 12 місяців. Позичальник зобов'язалася здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків у повному обсязі на умовах, передбачених договором та тарифами, зобов'язалася повністю повернути кредит, сплатити нараховані відсотки. ПАТ «Дельта Банк» виконало умови кредитного договору, надавши Позичальнику кредитні кошти. Згідно вищевказаного Договору, Позичальник зобов'язаний повернути кредитні кошти згідно з умовами, визначеними цим Договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Позивач в позовній заяві вважає, що Позичальник ухиляється від взятих на себе зобов'язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує проценти за користування кредитом, не проводить погашення кредиту у строки, передбачені кредитним договором. Станом на 25 грудня 2012 року, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника по кредитному договору становить 8034 (вісім тисяч тридцять чотири) грн. 90 коп., де 3500 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 1773 грн. 87 коп. - заборгованість за відсотками, 2761 грн. 03 коп. - заборгованість за комісіями. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, не визнаючи позов і не погоджуючись з розрахунком заборгованості позивача, на його спростування надала суду свій розрахунок погашення заборгованості за спірним кредним договором, долучивши до нього як доказ відповідні квитанції за 2008 - 2010 р. р., які свідчать про погашення отриманого кредиту з урахуванням відсотків. Судом для повного та об»єктивного з»ясування обставин справи визнавалася обов»язковою участь представника позивача в розгляді справи. Однак представник ПАТ «Дельта Банк» жодного разу в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В зв»язку з цим суд розглянув позов на підставі наявних в матеріалах справи даних та доказів. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні було встановлено, що обидві сторони кредитного договору від 14 квітня 2008 року № 003-20253-140408 виконали його умови. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показання свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Проте, всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] матеріали справи не містять. Не надані такі докази позивачем і в судовому засіданні. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що 16.04.2008 р. згідно ліміту кредитної лінії 3000 грн. зняла з рахунку однією сумою 2950,00 грн., оскільки 50,00 грн. були утримані з неї за послуги банку. Більше грошових коштів вона не знімала. Вказана сума разом з відсотками, комісією і пенею на загальну суму 7069,00 грн. була нею погашена згідно телефонних SMS-повідомлень банку протягом 2008 - 2010 р. р., що підтвердила відповідним розрахунком і квитанціями. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок погашення заборгованості за спірним кредним договором разом з квитанціями за 2008 - 2010 р. р., які свідчать про погашення отриманого кредиту з урахуванням відсотків, комісії та пені, надані в судовому засіданні відповідачем [PERSON], які спростовують розрахунок позивача, доданий до позовної заяви, який в свою чергу нічим не підтверджується. При цьому суд погоджується з твердженнями відповідача щодо сумніву у достовірності відомостей, викладених у розрахунку ціни позову (а. с. 12-13), оскільки в графі «Зняття готівки» крім зняття 3063,00 грн. в 2008 році додатково значиться зняття 1500,00 грн. в 2009 році при ліміті кредитної лінії 3000,00 грн. Крім того, суд вважає неможливим зняття готівки після 14.04.2009 р. (22.04. та 13.05.2009 р.), оскільки згідно анкети позичальника (а. с. 8) строк дії картки становить 12 місяців, а також практично неможливим зняття 53,00 грн. 08.05.2008 р., як зазначено у вказаній графі, оскільки сума, яка знімається з рахунку через банкомат, повинна бути кратною 10,00 грн. Доводи відповідача, викладені під час судового розгляду справи, позивачем ні в судовому засіданні, так само як і матеріалами справи не спростовуються. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач в позовній заяві як на підставу своїх вимог, а відповідач в судовому засіданні як на підставу своїх заперечень, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі кредитного договору від 14 квітня 2008 року № 003-20253-140408, ст. ст. 526, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed