Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.11.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач не виконав умов договору належним чином, у нього станом на 31.08.2013 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк»в сумі 28 217,33 гривень, що відповідно до розрахунку складається з заборгованості за кредитом - 6993,70 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 14647,84 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 4755,92 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 1319,87 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача 28217, 33 гривень заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві, просить їх задовольнити повністю. Суду пояснила, що відповідачу видавався кредит не на споживчі цілі, а тому закон України «Про захист прав споживачів» не може бути застосований. Крім того суду пояснила, що відповідно до п.9.12.«Условий и правил предоставления банковских услуг» передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього терміну ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Отже на підставі наведеного просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, просить застосувати термін позовної давності, оскільки термін дії картки закінчився вже давно, так як його довіритель більше не звертався в банк з заявою про продовження або розірвання даного договору. Крім того представником відповідача в судових засіданнях суду було надано заяви про застосування строків позовної давності де зазначено, що позивач обґрунтовує позов договором №б/н від 05.11.2007 року, згідно заяви від 05.11.2007 року - строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки при цьому строк дії кредитних карток такого типу становить 1 рік. Як видно з розрахунку заборгованості за договором - останній оборот по картці відбувся 05.01.2010 року і з цього моменту позивач міг звертатись з позовом про стягнення заборгованості, проте, таким правом позивач не скористався та на момент подання позову сплив трирічний термін позовної давності до заявлених вимог про стягнення заборгованості. На підставі наведеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Також посилається на ЗУ «Про захист прав споживачів» де зазначено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності, якого минув. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з стаття 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з копії кредитного договору № б/н від 05.11.2007 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредит в розмірі 7000 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 31.08.2013 року у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк»в сумі 28 217,33 гривень, що відповідно до розрахунку складається з заборгованості за кредитом - 6993,70 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 14647,84 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 4755,92 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 1319,87 гривень. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що заперечення представника відповідача щодо застосування строку позовної давності слід відхилити, оскільки кредит відповідачу видавався не на споживчі цілі, окрім цього п. 9.12.«Условий и правил предоставления банковских услуг» передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього терміну ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не звертався з заявою про припинення дії договору, отже договір відповідно діє і станом на сьогоднішній день, тому з відповідача слід стягнути в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 28217,33 гривень заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачами судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved