Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ( далі по тексту - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №КRXRF731907553 від 09.11.2013 [PERSON] отримала кредит у розмірі 10092,46 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 03.04.2018 заборгованість останньої становить 23486,89 грн., яка складається з 7852,86 грн. - заборгованості за кредитом; 8,64 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 1937,76 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 12093,02 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитом, а також штрафів відповідно до пункту 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1094,61 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищевикладені обставини представник позивача просить суд задовольнити позов. Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлялася належним чином, надала суду відзив на позовну заяву, позов не визнає, вважає, що їй неправомірно нараховано заборгованість по комісії за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивачем не вказано в позові період нарахування пені, та алгоритм її розрахунку. Розмір пені до 10.12.2017 становив 4600,13 грн., а з 10.12.2017 збільшився в декілька разів, та становив 10420,89 грн. Крім того, кредит було отримано відповідачем як споживчий кредит, тому на нього поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», за яким банк немає права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь. Просить суд застосувати строки позовної давності, та відмовити позивачу, оскільки з розрахунку встановлено, що відповідач не здійснювала погашення кредиту з травня 2014 року, про що позивачу було відомо, тоді як до суду з позовом звернувся лише в червні 2018 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріалами справи підтверджено, що 09.11.2013 відповідач підписала Заяву Позивальника №КRXRF731907553, за умовами якої отримала кредит у розмірі 10092,46 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком договір (а.с.7). Проте як було встановлено судом, відповідачем умови договору не виконувались. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями статті 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації - в один рік. Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За змістом частини 4 та 5 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо, суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Стаття 259 ЦК України визначає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 03.04.2018 становить 23486,89 грн., яка складається з 7852,86 грн. - заборгованості за кредитом; 8,64 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом; 1937,76 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 12093,02 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитом, а також штрафів відповідно до пункту 2.4.5.5. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1094,61 грн. - штраф (процентна складова). Згідно виписки за рахунку [PERSON] за період з 11.11.2013 по 26.11.2018, встановлено, що востаннє відповідачем було сплачено суму боргу за кредитом - 28.07.2015 в розмірі 500 грн., позивач звернувся до суду з позовом через відділення поштового зв`язку 03.06.2018, договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладено,відповідно строк трьох річної позовної давності закінчувався 28.07.2018, таким чином підстав для застосування строку давності судом не встановлено. Крім того, суд не вбачає правових підстав для застосування до правовідносин які складалися між сторонами Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] не являється договором споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, за умовами договору [PERSON] зобов`язана була сплачувати відсотки за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитом станом на 03.04.2018, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме до цієї дати та у такому розмірі, тому прострочена заборгованість за нарахованими процентами склала 8,64 грн. Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому за ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Крім того, згідно п. 2.4.5.5 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 90 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Позивач у своїй заяві надав розрахунок станом на 03.04.2018, відповідно до якого позичальник зобов`язаний сплатити штраф (процентна складова) у розмірі 1094,61 грн., а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved