Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Красноокнянське відділення №2830 АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 27 червня 2008 року було укладено договір №129 на суму 200000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між банком та [PERSON] 27 червня 2008 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є: нежитлова будівля загальною площею 51,7 кв. м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Котовськ, вул. Сільськогосподарська, 9-м, розташована на земельній ділянці розміром 132,00 кв. м. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» просило суд стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 285942,43 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надали суду заяву, у якій позов підтримували та просили про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заперечення згідно яких вказувала, що розрахунок заборгованості є некоректним, вона не отримувала повідомлення банку про дострокове повернення кредиту. Також вказувала, що банком пропущений строк позовної давності до всіх вимог, пеня не вірно розрахована, а розрахунок інфляційних витрат є недоведеним та необґрунтованим. У звязку з вищенаведеним, позов визнала частково в частині стягнення простроченого боргу за кредитним договором у сумі 121052,34 грн. та прострочених процентів у сумі 38123,00 грн., у решті позовних вимог просила відмовити, а також розглянути справу без її участі. [PERSON] в судове засідання не зявилась, була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Красноокнянське відділення №2830 АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 27 червня 2008 року було укладено договір №129 на суму 200000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між банком та [PERSON] 27 червня 2008 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є: нежитлова будівля загальною площею 51,7 кв. м, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Котовськ, вул. Сільськогосподарська, 9-м, розташована на земельній ділянці розміром 132,00 кв. м. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їх кредиту. Станом на 02 лютого 2015 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 285942,43 грн., до складу якої входить: строковий основний борг по кредиту - 68307,00 грн., прострочений основний борг по кредиту - 124386,34 грн., прострочені проценти за користування кредитом 38123,20 грн., пеня за прострочений основний борг по кредиту 20746,77 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом 4839,79 грн.,сума інфляційних витрати від прострочених сум по кредиту 23903,06 грн., 3% річних від прострочених сум заборгованості за основним боргом по кредиту 5636,27 грн. Відповідачка, не погоджуючись з розрахунком заборгованості, не надала розрахунків, які б спростовували розрахунки, надані банківською установою. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка не заперечувала факт отримання грошових коштів від банку, а лише не погоджувалася з сумою, нарахованою банком, оскільки вважала, що вона підлягає зменшенню, однак жодного розрахунку нею до суду не надано. Висновок суду підтверджується матеріалами справи. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до п.3.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за іпотечним договором. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.4 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 21 січня 2015 повідомлення-вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. За ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідно до п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Розмір пені не перевищує розмір збитків. Крім того, відповідачкою не надано доказів, які б давали підстави зменшувати розмір неустойки. У силу приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до статті 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (статті 257, 258 ЦК України). Твердження відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду не можна прийняти, оскільки позовна давність за вимогами банку не сплинула. При таких обставинах, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved