Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Експрес-Банк»звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 червня 2012 року між публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договорі № 72572/06/К/ВЗ, за яким Банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 10000 грн. строком на 24 місяці, до 12 червня 2014 року зі сплатою 25 % річних. У зв'язку з порушеннями умов договору щодо строків повернення кредиту виникла заборгованість зі сплати тіла кредиту в сумі 4600 грн. 56 коп. та відсотків в сумі 573 грн. 48 коп. Також за прострочення платежів у відповідності до п.п. 6.2 та 6.3 Договору нараховано пеню в сумі 172 грн. 47 коп. Також умовами договору передбачено сплату штрафу у разі невиконання чи неналежного виконання умов договору. У зв'язку з чим нараховано штраф в сумі 1000 грн. Також за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано суму інфляційних витрат за весь час прострочення. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] 6382 грн. 89 коп.: 4600 грн. 56 коп. - залишок тіла кредиту; 573 грн. 48 коп. - заборгованість по відсотків; 172 грн. 47 коп. - пеня; 33 грн. 77 коп. - інфляційні нарахування на тіло кредиту; 2 грн. 61 коп. - інфляційні нарахування на відсотки; 1000 грн. - штраф, та понесені позивачем судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 12 червня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експерс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 72572/06/К/ВЗ. Відповідно до умов договору позичальник отримав кредит в сумі 10000 грн. на споживчі потреби та взяв на себе зобов'язання по поверненню кредиту у відповідності до умов договору із кінцевим терміном 12 червня 2014 року. Пунктом 1.4 за користування кредитними коштами встановлена процентна ставка у розмірі 25 % (а.с.9-11). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 7 квітня 2014 року становить 5174 грн. 04 коп.: 4600 грн. 56 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 573 грн. 48 коп. - заборгованість по відсотках (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Пунктом 5.3.10 кредитного договору передбачено, що кредитодавець маж право достроково витребувати від позичальника кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору в тому числі у випадку будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. Матеріалами справи підтверджується, що повідомлення про наявність прострочених чергових платежів та необхідність повернення заборгованості надсилались [PERSON] 21 лютого, 11 березня, 10 липня, 8 серпня, 4 вересня, 11 вересня, 12 грудня 2013 року та 18 лютого 2014 року (а.с.20-31), проте вимоги банку виконані не були. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим вимога позивача про стягнення всієї суми заборгованості, а саме дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором є законною та обґрунтованою. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Пунктами 6.2, 6.3 кредитного договору передбачено за прострочення позичальником визначеного договором строку сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту в строки, визначені договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого виконання зобов'язання за кожний день прострочення. Внаслідок порушення строків платежів за кредитним договором станом на 7 квітня 2014 року позивачем нараховано пеню в сумі 172 грн. 47коп. (а.с. 4). Також у відповідності до п. 6.4 кредитного договору за неналежне виконання позичальником умов договору позивачем нараховано штраф в сумі 1000 грн. - 10% від суми отриманого кредиту. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. На підставі чого позивачем нараховано інфляційні витрати на тіло кредиту в сумі 33 грн. 77 коп. та на відсотки - 2 грн. 61 коп., стягнення яких на думку суду також є правомірним. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved