Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство ,,[PERSON] в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,[PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки. В позові вказано, що 06.06.2008 року між Акціонерним комерційним банком ,,[PERSON], правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №150/08/14-15-CLLv, відповідно до якого відповідачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у сумі 25000 доларів США строком до 05.06.2018 року, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 14% річних і виконати зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором із відповідачем 06.06.2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1072, згідно якого відповідач надав у забезпечення земельну ділянку загальною площею 0,0471 га, яка призначена для ведення садівництва та розташована у садівничому товаристві ,,Бистриця Надвірнянська, ділянка №1129, м. Івано-Франківська, яка належить відповідачу на підставі Державного акту про праві власності на земельну ділянку. У звязку із порушенням відповідачем умов кредитного договору, 22.11.2013 року відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості та попереджено про те, що у випадку непогашення заборгованості буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на 04.06.2014 року у відповідача наявна заборгованість, яка становить 584798 грн. 41 коп. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.2014 року прийнято рішення №49 про початок ліквідації ПАТ ,,[PERSON] з 16.06.2014 року. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно з кредитним договором №150/08/14-15-CLLv від 06.06.2008 року, Акціонерний комерційний банк ,,[PERSON] відкрив відповідачу [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 25000 доларів США строком по 05.06.2018 року; за користування кредитними коштами було встановлено плату в розмірі 14% річних. Відповідно до п.2.3 кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно з графіком, який є невідємною частиною кредитного договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.3.2.6 кредитного договору банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф та пеню за невиконання чи неналежне виконання умов договору. Відповідач належним чином не виконував умови договору та станом на 04.06.2014 року заборгованість за кредитним договором №150/08/14-15-CLLvвід 06.06.2008 року становить 584798 грн. 41 коп., а саме: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 296752 грн. 63 коп., поточна заборгованість за нарахованими процентами 3923 грн. 78 коп., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 214334 грн. 57 коп., сума пені за несвоєчасну сплату тіла кредиту та відсотків 69787 грн. 43 коп. За змістом ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №150/08/14-15-CLLv від 06.06.2008 року із відповідачем 06.06.2008 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №1072, згідно якого відповідач надав у забезпечення земельну ділянку загальною площею 0,0471 га, яка призначена для ведення садівництва та розташована у садівничому товаристві ,,Бистриця Надвірнянська, ділянка №1129, м. Івано-Франківська, яка належить відповідачу на підставі Державного акту про праві власності на земельну ділянкусерії ЯЕ №851889, що виданий 20.02.2008 року Івано-Франківським міським управлінням земельних ресурсів, кадастровий номер земельної ділянки №2610100000:12:001:0543. Вказаним іпотечним договором було забезпечено виконання відповідачем вимог щодо повернення основної суми кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат. 3гідно з ч.1 ст.33 3акону України ,,Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.3.4.1 договору іпотеки, у випадку невиконання основного зобовязання іпотекодержатель з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом його реалізації у спосіб визначений договором іпотеки та чинним законодавством України. Положеннями ст.35 Закону України ,,Про іпотеку передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Вказані положення, відповідно до ч.2 ст.35 цього Закону, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 22.11.2013 року відповідачу було направлено вимогу про погашення заборгованості у тридцятиденний строк та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Відповідно до ст.1 Закону України ,,Про іпотеку іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною третьою статті 33 Закону України ,,Про іпотеку та п. 5.4 договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, цивільним законодавством України та умовами договору обумовлено, що вибір у даному випадку одного із кількох можливих способів захисту цивільного права залежить від волевиявлення іпотекодержателя. Згідно з ст. 39 Закону України ,,Про іпотеку, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації; одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.42 постанови №5 від 30.03.2012 року ,,Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносинрезолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України ,,Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обовязковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч.1 ст.60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів на спростування підстав позову та розрахунку позивача відповідач суду не надав. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49 від 16.06.2014 року з 16.06.2014 року розпочато ліквідацію ПАТ ,,[PERSON], [PERSON] призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,[PERSON] на 1 рік з 16.06.2014 року по 16.06.2015 року включно. Згідно наказу №78 від 16.06.2014 року [PERSON] приступила до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію в ПАТ ,,[PERSON] з 16.06.2014 року. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved