Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - банк) звернулося до суду із вище вказаним позовом, за яким зазначило, що відповідач згідно кредитного договору від 3 серпня 2007 року отримав від банку кредит в розмірі 25\~000 доларів США, строком по 2 серпня 2017 року. Через порушення виконання грошових зобовязань за укладеним договором відповідач має заборгованість, яка складає 15\~086,10 доларів США. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Вимогами вказаної норми Закону визначено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.В судове засідання сторони не явилися, представник позивача просив справу слухати без його участі, в т.ч. і заочно. В судове засідання сторони не явилися, представник позивача просив справу слухати без його участі. Наданими письмовими запереченнями відповідач заперечив на позов, вказуючи на те, що банк не надав суду належних розрахунків утворення заборгованості, з якою відповідач не погодився. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений банком позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідач, як позичальник, згідно договору відновлювальної кредитної лінії № 845-Ф від 3 серпня 2007 року (далі по тексту кредитний договір), що був укладений відповідачем із ВАТ «Державний ощадний банк України», отримав від останнього кредит у розмірі 25\~000 доларів США, строком по 2 серпня 2017 року, з виплатою за користування кредитом процентів в розмірі 13 % на місяць. ВАТ «Державний ощадний банк України» натепер змінило назву на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Державний ощадний банк України», яке є правонаступником усіх прав та обовязків названого ВАТ, що підтверджується витягом із статуту банку. Позичальник здійснює погашення кредиту щомісячно згідно графіку додатку до кредитного договору. Позичальник зобовязався при порушенні грошових зобовязань за кредитним договором, сплатити на вимогу банку штрафні санкції, передбачені розділом 5 кредитного договору, зокрема, сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що 03.08.2007 року позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав банківські послуги, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Як було встановлено судом, банк зобовязання за вказаним вище договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу вказані кредитні кошти та фінансові послуги у визначеному договором обсязі та строках, про що слідує із наданих банком квитанцій та заявки на видачу готівки. Предявляючи на позов, позивач зазначав, що у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 01.03.2015 року має заборгованість 15\~086,10 доларів США, яка складається з наступного: 13\~611,32 доларів США заборгованість за кредитом, 1023,58 доларів США заборгованість за відсотками, 75,13 доларів США пеня за прострочення відсотків, 329,21 доларів США пеня за прострочення кредиту, 8,95 доларів США заборгованість 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 37,91 доларів США заборгованість 3 % річних від простроченої суми кредиту. Належні розрахунки суми заборгованості позивач надав. Сторона ж відповідача, заперечуючи на позов, власних розрахунків не надавала. Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд установивши наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, має стягнути грошову суму в іноземній валюті. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14, яка в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містять зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Крім того, положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені та 3 % річних. За таких обставин доводи позивача про необхідність стягнення загальної суми заборгованості в іноземній валюті не відповідають закону та умовам узгодженого сторонами договору. Зважаючи, що офіційний курс гривні щодо долара США на день ухвалення рішення становить 2170.0382 грн. за 100 дол. США - з відповідача підлягають стягненню: 13\~611,32 доларів США заборгованість за кредитом, 1023,58 доларів США заборгованість за відсотками, 1630,34 гривень пеня за прострочення відсотків, 7143,98 гривень пеня за прострочення кредиту, 194,21 гривень заборгованість 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 822,66 гривень - заборгованість 3 % річних від простроченої суми кредиту. Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial