Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 47126,10 грн., посилаючись на те, що 11.07.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500389570, відповідно до якого позивач ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 39140,00 грн. у строк з 11.07.2013 року до 12.07.2016 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 39140,00 грн. У порушення умов договору, відповідач, свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 18.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 31887,32 грн., за відсотками 3288,57 грн. та по комісії 8056,61 грн., та розмір неустойки становить: штраф 3893,60 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47126,10 грн. Представник позивача [PERSON], у судове засідання не з'явилась, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про час і дату розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 11.07.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500389570, відповідно до якого позивач ПАТ «Альфа-Банк» зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 39140,00 грн. у строк з 11.07.2013 року до 12.07.2016 року (а.с. 4-6). Відповідно до умов договору, відповідач зобовязується, в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту (а.с. 4-6, 7). Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 39140,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку (а.с. 13). У порушення умов договору, відповідач, свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 18.05.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 31887,32 грн., за відсотками 3288,57 грн. та по комісії 8056,61 грн., та розмір неустойки становить: штраф 3893,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 12). Відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана (а.с. 14). За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до 610 ЦК України, порушенням зобовязань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею\~ 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння\~ відмова\~ від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з копією паспорта громадянина України, серії ЕМ № 740639, виданий 28.12.2000 року Новоайдарським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що згідно з розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», є населеним пунктом на території якого здійснюється антитерористична операція. Беручи до уваги вищенаведене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки, відповідач у судове засідання не зявилась та не надала жодного доказу на спростування обставин, які викладені представником позивача та підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково, в частині стягнення основної заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, при предявленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1378 грн., що підтверджується меморіальним ордером (а.с. 3). З урахуванням положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору, який сплачено при предявленні позову до суду, підлягає задоволенню в повному обсязі, тобто пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1378 грн. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно ст. ст. 256, 527, 530, 536, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial