Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк», позивач) в особі представника Гаренко Н.В., звернулося до суду із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.12.2009 року у сумі 17809,72 грн., яка складається з наступного: 1999,59 грн., тіла кредиту; 12015,86 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом; 2470,00 грн., пені та комісії; 500,00 грн., штраф (фіксована частина) 824,27 грн., - штраф (процентна складова). Також банк просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762 грн. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору, [PERSON], 19.12.2009 року отримав від ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідач зобов'язань не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 14.06.2018 року позовну заяву ПАТ «КБ «Приват Банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 14.06.2018 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 24.07.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0801000073809. Відповідач подав відзив на позову, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач, не заперечуючи факту отримання кредиту від позивача вказує, що розмір відсотків за користування кредитом значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, що є явно несправедливим; одночасне стягнення пені і штрафу є недопустимим згідно ст. 61 Конституції України; заявив також про застосування строку позовної давності, передбаченого ч. 1 ст. 267 ЦК України, оскільки з 25.05.2011 року відповідач не здійснював жодних платежів за своїми зобов'язаннями перед банком. Клопотання відповідача про витребування від позивача виписки по особовому рахунку, відкритого на ім'я відповідача, судом залишається без задоволення через невідповідність його вимогам ст. 84 ЦПК України. Відповідь на вказаний відзив від позивача до суду не надійшла. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 19.12.2009 року [PERSON], ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Заяву, де ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», просив відкрити рахунок та надати банківські послуги з видачі платіжної карти з кредитним лімітом у гривні, з відсотковою ставкою у 30% з розрахунку 365 днів у році із щомісячним погашенням заборгованості в розмірі 7% від суми заборгованості, що може здійснюватися як внесенням коштів на карту банку так і списанням банком коштів з дебетової карти (а.с.7). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (копія Умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів банку додаються до позовної заяви (а.с. 8-14). Відповідно до укладеного договору б/н від 19.12.2009 року [PERSON], отримав від ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартами є саме «Умовам та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язався: - на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; - слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п. п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у т. ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 договору сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно п. 2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/,з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач не вносила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушеннями відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором №б/н від 19.12.2009 року, останній станом на 31.03.2018 року, з урахуванням внесених коштів, згідно з розрахунком банку, має заборгованість у сумі 17809,72 грн., з яких: 1999,59 грн., тіла кредиту; 12015,86 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом; 2470,00 грн., пені та комісії; 500,00 грн., штраф (фіксована частина) 824,27 грн., - штраф (процентна складова). Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 14015,45 грн., з яких 1999,59 грн., тіла кредиту; 12015,86 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом, є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, про зазначено у ст. 257 ЦК України. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ст. 259 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено з заяви [PERSON], на видачу платіжної карти з кредитним лімітом, що є договором, нею було передбачено щомісячне погашення заборгованості у розмірі 7% від суми заборгованості, що може здійснюватися як внесенням коштів на карту банку так і списанням банком коштів з дебетової карти. Таким чином, з огляду на вищезазначені норми, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних грошових коштів та процентів за користування кредитом, які боржник зобов'язаний повертати періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту прострочення строку чергового платежу. Як вбачається з розрахунку банку, сальдо заборгованості за кредитом почало збільшуватися починаючи з 26.04.2012 року, та відповідно заборгованість зі сплати тіла кредиту та нарахованих відсотків почала збільшуватися наростаючим підсумком саме з цієї дати, тоді як з позовом банк до суду звернувся 04.05.2013 року. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оскільки відповідач заявив про застосування строку позовної давності, який розпочався з моменту прострочення відповідачем строку чергового платежу, починаючи з 26.04.2012 року, про що зазначив відповідач у відзиві, а позивач не спростував цього, не надав позивач і будь-яких доказів щодо звернення до суду у межах трирічного строку позовної давності, його переривання чи зупинення, суд об'єктивно позбавлений можливості обрахувати розмір заборгованості відповідача перед банком у межах трирічного строку давності, а позивач, в свою чергу, отримавши відзив на позов не надав такого розрахунку, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованим відсоткам слід відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності. Щодо стягнення пені, та штрафів слід зазначити наступне. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Згідно ж п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки до основної вимоги про стягнення боргу та відсотків судом застосована позовна давність, вона ж підлягає до застосування і щодо вимог про стягнення неустойки, а тому і в цій частині у задоволенні вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати зі сплати судового збору стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають і покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed