Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/0607/ОVГ, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 дол. США на строк до 9 жовтня 2009 року. у зв'язку порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 20 лютого 2015 року заборгованість за кредитом становить 1366,93 дол. США: 458,15 дол. США - заборгованість за кредитом; 386,52 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 522,26 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання. Також в забезпечення виконання зобов'язання за договором № 1/0607/ОVГ між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки. Відповідно до умов договору поруки поручителям направлялися письмові вимоги із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором, проте така вимога була залишена без задоволення. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість в розмірі 1366,93 дол. США та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що дійсно вона підписувала договір, проте гроші фактично отримала [PERSON]. Спочатку [PERSON] сама погашала кредит, але потім припинила. По можливості [PERSON] також самостійно погашала заборгованість за кредитом, але потім припинила, оскільки не має матеріальної можливості повертати кредит. В останній раз кредит вона погашала в квітні 2010 року. Відповідач обставини, зазначені в позові, визнала, проте проти стягнення з неї заборгованості заперечувала, враховуючи її майновий стан. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. 10 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/0607/ОVГ, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 дол. США на строк до 9 жовтня 2009 року. з умовами сплати відсотків за користування кредитним коштами у відповідності до графіку погашення кредиту та відсотків, визначеному в додатку № 1 до кредитного договору, який є невід'ємною частиною договору (а.с.10-13). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 20 лютого 2015 року становить 844,67 дол. США: 458,15 дол. США - заборгованість за кредитом; 386,52 дол. США = заборгованість за процентами (а.с.4-5). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за несвоєчасне невиконання зобов'язання. Так п. 4.5 передбачено, що при порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню кредиту в порядку та терміни згідно Графіку погашення кредиту і відсотків, позичальник сплачує Банку пеню за кожний випадок порушення вказаного графіку при затримці платежу. Згідно з розрахунком позивача (а.с.4-5) за порушення строків повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 20 лютого 2015 року нараховано пеню в сумі 522,26 дол. США. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та пені законними та обґрунтованими. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача, про те, що вона не має можливості погасити заборгованість за кредитом, оскільки згідно з ч. 1ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Також на виконання зобов'язання за договором кредиту 10 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки № 0О8Е/1, згідно з яким Поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед Кредитором за виконанням обов'язків за кредитним договором в тому ж розмір, що і Боржник ([PERSON]) (а.с.14). Також 10 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) було укладено договір поруки № 6279/5, згідно з яким Поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед Кредитором за виконанням обов'язків за кредитним договором в тому ж розмір, що і Боржник ([PERSON]) (а.с.15). Згідно з положеннями частини 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Умовами договорів поруки, а саме п. 11, передбачено, що договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Отже, договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. Згідно з п. 1.3 кредитного договору № 1/0607/ОVГ терміном повного погашення кредиту, а, отже, і строком виконання основного зобов'язання, є - 9 жовтня 2009 року. З позовом до поручителів, [PERSON] та [PERSON] позивач звернувся лише в березні 2015 року, тобто після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання. На підставі встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що поруки за договором поруки № 0О8Е/1 від 10 жовтня 2006 року та за договором поруки № 6279/5 від 10 жовтня 2006 року є припиненими, оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання кредитором не було пред'явлено вимоги до поручителів. Це означає, що зі збігом строку дії поруки жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Такі висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-125цс14 та від 29 січня 2014 року у справі № 6-155цс13. У зв'язку з чим вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості суд вважає необґрунтованими, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений ним судовий збір (а.с.1), підлягають стягненню з відповідача, [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial