Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 41\~340 грн. 71 коп. станом на 30 червня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 16 червня 2010 року відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак порушила умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і має погасити заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи двіччі повідомлялась належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно позовної заяви [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, 16 червня 2010 року підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписуючи заяву, [PERSON] підтвердила, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складають між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Відповідач порушила умови договору і станом на 30 червня 2016 року у неї перед банком виникла заборгованість на загальну суму 41\~340 грн. 71 коп., з яких 8\~444 грн. 80 коп. заборгованість за кредитом, 28\~251 грн. 11 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2\~200 грн. 00 коп. нарахована пеня за прострочене зобовязання, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1\~944 грн. 80 коп. штраф (процентна складова). Однак, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано доказів укладення кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Так, до позовної заяви долучено ксерокопію анкети-заяви [PERSON], яка не являється стороною у справі, про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Доказів укладення відповідачем договору з ПАТ КБ «Приватбанк» 16 червня 2010 року позивачем не надано. Тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed