Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 20.01.2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPXRR504202028, на підставі якого останній був наданий кредит в сумі 5198 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, зі сплатою 0,12% річних на суму залишку заборгованості, строком повернення до 20.01.2010 року. Однак, позичальник не виконує вимоги кредитного договору щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредиту станом на 25.11.2013 року в сумі 11227 грн. 47 коп., яку банк просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 286 грн. 40 коп. визнав. До вимог про стягнення пені та штрафів просив застосувати наслідки пропуску позивачем позовної давності та відмовити в задоволенні позову в цій частині. Додатково пояснив, що [PERSON] отримувала кредит для придбання ноутбуку і виконувала свої зобов'язання за кредитним договором до її звільнення з ПАТ КБ «Приватбанк». Останній платіж [PERSON] здійснила в червні 2012 року за рахунок реалізації заставного майно і працівники банку запевнили її в повному погашенні кредиту. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Укладання між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору № ZPXRR504202028 від 20.01.2008 року підтверджується матеріалами справи, і сторонами не спростовується. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Сума заборгованості за кредитним договором № ZPXRR504202028 від 20.01.2008 року станом на 25.11.2013 року складає 11227 грн. 47 коп. (в тому числі: 286 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом, 1 грн. 25 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 9928 грн. 99 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф фіксована частина, 510 грн. 83 коп. штраф процентна складова), і підтверджується розрахунком позивача. Відповідно до матеріалів справи кредитний договір був укладений на строк з 20.01.2008 року по 20.01.2010 року. З даною позовною заявою позивач звернувся до суду 05.12.2013 року з пропуском позовної давності, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для пред'явлення вимог про стягнення штрафу та пені. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Вказані положення застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З огляду на вищевикладене вимоги позивача про стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягають. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач не виконав взятого на себе за договором зобов'язання і позов в частині стягнення суми заборгованості за кредитом в сумі 286 грн. 40 коп., несплачених відсотків за користування кредитом в сумі 1 грн. 25 коп. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, сплачені позивачем при звернені до суду, підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial