Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з останньої заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, пені на загальну суму 16784,73грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і [PERSON] 22.08.2011р. був укладений договір банківського обслуговування № BL_КГ100064971 згідно якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав, а [PERSON] отримала кредит в сумі 9500,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором виконала лише частково, внаслідок чого станом на 27.11.2013р. в неї перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму по кредиту, процентах, комісії, пені 16784,73грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки вона ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність на підставі наданих доказів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином, про свідчать поштові повідомлення: про вручення їй судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з'являлася, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала, про причини неявки також не повідомляла. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ «ВіЕйБі Банк» (а.с. 23) та [PERSON] (а.с. 20-21, 22) 22.08.2011р. був укладений договір банківського обслуговування № BL_КГ100064971 відповідно до якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав, а [PERSON] отримала кредит у сумі 9500,00грн., шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок позичальника з терміном повернення кредиту 22.08.2014р., з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 0,01% річних, комісією за управління кредитом у розмірі 3,00 % від суми кредиту, страховим платежем у розмірі 3,33% від суми кредиту (а.с. 6-19). [PERSON] зобов'язалася повернути одержану суму кредиту, відсотків, комісії відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами (а.с. 14-15). В порушення умов договору відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк», яка, згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 27.11.2013р. з урахуванням процентів, комісії, пені за користування кредитними коштами склала загальну суму 16784,73грн. (а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Однак, всупереч умовам договору та вимог чинного законодавства відповідачка належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконала та не здійснювала повернення кредиту у встановлені договором строки у повному обсязі. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 27.11.2013р. становить 16784,73грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 8126,09грн., заборгованість по процентам - 0,78грн., заборгованість по комісії - 4081,94грн., плата за пропуск платежів - 4575,92грн. (а.с. 5). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 16784,73грн. як зазначено в резолютивній частині позовної заяви. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved