Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі ПАТ КБПриватБанк звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір від 27 серпня 2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 12258 грн. 01 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 2894 грн. 59 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6803 грн. 51 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1500 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 559 грн. 91 коп. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 12258 грн. 01 коп. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.20). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позов не визнав. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБПриватБанк та [PERSON] було укладено договір від 27 серпня 2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що становлять кредитний договір (а.с.9, 8-13 ). Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір (а.с. 7). Згідно п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с.12). Відповідно до п. 6.5 та п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобовязань по Договору, на вимогу Банка виконати зобовязання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.8.6) (а.с. 11). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 27 серпня 2009 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали договором від 27 серпня 2009 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2009 року укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] заборгованість станом на 31 жовтня 2015 року становить 12258 грн. 01 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 2894 грн. 59 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6803 грн. 51 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1500 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 559 грн. 91 коп. (а.с.5-6). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ПАТ КБПриватБанк та ним, не надав суду доказів, що кредитний договір укладений відповідачем проти його справжньої волі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не надав доказів того, що він договір не укладав, не отримував кредитний ліміт на платіжну картку, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконував умови договору та не надав доказів про відсутність заборгованість чи про заборгованість у меншому розмірі. Крім того, відповідачем [PERSON] в судове засідання не були надані докази, на які він посилається як на підставу своїх заперечень в частині позову про невизнання заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по процентам, пенею, комісією та штрафам. При цьому як убачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2009 року укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], (а.с.5-6) та банківських виписок (а.с. 86-88) [PERSON] не лише знімав грошові кошти, але й до квітня 2013 року частково погашав заборгованість по кредитному договору, тобто фактично вчиняв ті дії, які свідчать про визнання ним заборгованості за кредитним договором від 27 серпня 2009 року. Посилання відповідача як на підставу своїх заперечень проти позову та закриття провадження у справі у звязку з ліквідацією юридичної особи, позивача, суд розцінює як обраний спосіб захисту, як заперечення проти позову які не обгрунтовані мотивами що заслуговують на увагу суду та задоволенню не підлягають. З указаного розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотків, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість за договором від 27 серпня 2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12258 грн. 01 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 2894 грн. 59 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6803 грн. 51 коп., заборгованості за пенею та комісією - 1500 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 559 грн. 91 коп., яка виникла станом на 31 жовтня 2015 року та яка заявлена позивачем в позовній заяві. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1218 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються квитанцією (а.с.2), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 74, 88, 158, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

Outcome: approved