Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів органу опіки і піклування Вінницької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення з квартири. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору №VІН0GА00001264 від 29.03.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 29.03.2007 року отримала кредит у розмірі 45000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.03.2017 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до збитків Позивача, які мають вираз у залученні Позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 10.01.2013 року має заборгованість - 95289.87 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.01.2013 року складає 761366.08 грн., яка складається з наступного: - 38740,19 доларів США - заборгованість за кредитом; - 24043,85 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3914,82 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 24023,60 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: - 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина). - 4536,12 доларів США - штраф (процентна складова). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №VІН0GА00001264 від 29.03.2007 року в розмірі 42576,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 325808,29 грн., яка складається з наступного: 39413,65 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 1106,16 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 134,82 доларів США - комісія; 35,07 доларів США - пеня; 2067,30 доларів США - штраф. Враховуючи наявність рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості, яке на даний час не виконано, розмір заборгованості, в рахунок погашення якої банк просить звернути стягнення, підлягає до часткового зменшення. З урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2011 року сума заборгованості складає 50706,22 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.01.2013 року складає 405142,69 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 29.03.2007 року уклали договір іпотеки №VІН0GА00001264 надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 46.40 кв.м, житловою площею 27.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 285636 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, подав суду письмове заперечення проти позову. Представник третьої особи без самості йних вимог на стороні відповідача - служби у справах дітей Вінницької міської ради просила відмовити в задоволенні позову. При ухваленні рішення просила врахувати інтереси дитини [PERSON], який має право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Згідно її пояснень права дитини захищені положеннями ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та ст. ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства». Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності. суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору №VІН0GА00001264 від 29.03.2007 року [PERSON] (далі - Відповідач) 29.03.2007 року отримала кредит у розмірі 45000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.03.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 29.03.2007 року уклали договір іпотеки №VІН0ОА00001264 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 46.40 кв.м, житловою площею 27.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 285636 грн. 00 коп. За рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2011 року в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON], складає 42576,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 325808,29 грн. Доказів, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2011 року, яке набрало законної сили, в справі №2-3361/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» не пред»явлено до виконання в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» суду позивачем не подано. Відповідно до Закону «Про виконавче провадження» рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику. З матеріалів цивільної справи №2-3361/11 слідує, що представник позивача отримав виконавчий лист 08.09.2011 р. Відтак суд не може допустити подвійне стягнення з [PERSON] : шляхом звернення стягнення за рахунок предмету іпотеки і за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2011 року про стягнення 325808,29 грн. на все належне їй на праві власності майно. В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено про неможливість стягнення боргу у грошовій формі та звернення стягнення на майно одночасно прийняттям двох судових рішень. В зв'язку із скрутним матеріальним становищем Відповідач не належним чином виконує свої зобов»язання за кредитним договором № VІН0GА00001264 від 29.03.2007 року Проте вона неодноразово зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» з листами та заявами, в яких просила провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором та вирішити це питання мирним шляхом. Але ПАТ КБ «Приватбанк» пропонував реструктуризацію на умовах, які є значно обтяжливішими, ніж умови кредитного договору. Відповідно до нормативно - правових актів Національного банку України, зокрема постанови Правління НБУ №413 від 04.12.2008 р. «Про окремі питання діяльності банків», постанови Правління НБУ №49 від 05.02.2009 р. «Про окремі питання діяльності банків», постанови Правління НБУ №328 від 03.06.2009 р. «Про заходи щодо забезпечення погашення кредитів», постанови Правління НБУ №461 від 06.08.2009 р. «Про заходи щодо забезпечення погашення кредитів» банкам рекомендовано здійснювати реструктуризацію заборгованості позичальників з метою створення умов для відновлювання платежів за кредитом шляхом продовження строків дії кредитних договорів та/або зменшення щомісячних платежів до прийнятного рівня, виходячи з фінансових можливостей позичальника, а також переглянути в бік зменшення процентні ставки за кредитами, наданими в іноземній валюті, з метою зниження ризиків невиконання позичальниками своїх зобов'язань за такими кредитами. Згідно довідки №1725 від 12.03.2013 року, виданої МКП ЖЕК № 12, у квартирі, що є предметом іпотеки, проживає та зареєстрований з 1998 р. малолітній [PERSON], [INFO] - син відповідача [PERSON]. Положеннями ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав та інтересів дітей. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Право малолітньої дитини на користування жилим приміщенням гарантоване і положеннями ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН №44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 17 лютого 1991 року №789-ХII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 47 Закону України кожен має право на житло. Надана як доказ представником позивача заява [PERSON] від 29.03.2007 р. при укладенні договору іпотеки №VІН0GА00001264 від 29.03.2007 р. про відсутність права користування квартирою в неповнолітніх та малолітніх осіб не спростовує ту обставину, що з часу народження і до нині [PERSON] має право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно з п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема у ньому в обов»язковому порядку має зазначатись : загальний розмір позовних вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Позивач неодноразово змінював позовні вимоги в частині розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором №VІН0GА00001264 від 29.03.2007 р. За заявою позивача про уточнення позовних вимог від 27.06.2013 р. остаточна сума заборгованості складає 50706,22 доларів США, що еквівалентно 405142,69 грн., проте складових цієї суми (заборгованості по тілу кредиту, по процентах, по комісії, по пені, по штрафах) не вказано. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №VІН0GА00001264 від 29.03.2007р., який додається до позовної заяви, суд не визнає за письмовий доказ, тому що він не скріплений печаткою, без зазначення посади та прізвища працівника банку, що його підписав. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed