Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2011 р. між сторонами був укладений кредитний договір № 005 - 28601 - 170911 за умовами якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті. Зокрема, кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та встановив ліміт кредитної лінії в сумі 10 000 грн. в межах кредитної лінії. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 08.11.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 11 836 грн. 21 коп., в зв'язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. Позивач як в позові, так і в направлених на адресу суду заявах, заявив до суду клопотання про розгляд справи без присутності його представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 14), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] гуртожиток (а.с. 15). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судові засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликалася судовими повістками зі зворотнім повідомленням, про явку в судове засідання на 09.02.2015 р., 02.03.2015 р. (а.с. 17, 23). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 17.09.2011 р. між сторонами був укладений кредитний договір № 005 - 28601 - 170911 за умовами якого, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті, кредитна лінія на загальну суму 100 000 грн. та встановив ліміт кредитної лінії в сумі 10 000 грн. (а.с. 5 - 7). Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 08.11.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 11 836 грн. 21 коп., що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 3). Розрахунки позивача, з посиланням на належні та допустимі докази, відповідачем спростовані не були. У відповідності до п. 2.1 кредитного договору моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором Статтею 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплаті процентів у разі прострочення повернення чергової частини позики. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на 08.11.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 11 836 грн. 21 коп., що підтверджено розрахунком заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved