Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачи на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 12421,34 грн. за кредитним договором № б/н від 28.02.2012 року, яка складається з: -2837,97 грн.- заборгованість за кредитом, -1118,6 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -7397,06 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 567,68 грн.- штраф (процентна складова). Представником позивача в позовній заяві зазначено, що він не заперечує проти розгляду справи у відсутності уповноваженого представника . Відповідачка в судове засідання не зявилася, попередньо подала заяву відповідно до якої позов визнала частково, просила розглянути справу у її відсутності. З огляду на подання позивачем достатньо матеріалів та наявності заяви відповідачки, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін . Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, заяву відповідачки про часткове визнання позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28 лютого 2012 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до кредитного договору б/н від 28.02.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, про що свідчать копії Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з «Тарифів Банку», які містяться в матеріалах справи. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, надавши відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 28.02.2012 року, станом на 05.12.2016 року (а.с. 8-9). Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором № б/н від 28.02.2012 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором № б/н від 28.02.2012 року. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що станом на 05.12.2016 року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.02.2012 року в розмірі 12421,34 грн., яка складається з: -2837,97 грн.- заборгованість за кредитом, -1118,6 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -7397,06 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 567,68 грн.- штраф (процентна складова). Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за договором №б/н від 28.02.2012 року, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором №б/н від 28.02.2012 року в розмірі 12421,34 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості п тілу кредиту-2837,97 грн. та нарахованих процентів за користування кредитом-1118,63 грн. є обґрунтованими, проте, вирішуючи питання про розмір пені та штрафів, що підлягає до стягнення з відповідачки, суд виходить з наступного. В силу дії ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку не підлягає до стягнення сума пені та штрафів, яка нарахована банком. Всього з відповідача підлягає стягненню 3956,60 грн. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: partial