Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ\~ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовною заявою, зазначивши, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] кредитного договору № б/н від 16.09.2010 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов Договору станом на 31.03.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.09.2010 року у загальному розмірі 12503,28 грн., яка складається із:368,41 грн. - заборгованість за кредитом ; 7312,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3751,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 571,58 грн. - штраф (процентна складова). До теперішнього часу відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.09.2010 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Просять стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 12503,28 грв., та судові витрати у розмірі 1762,00 грв. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до позовної заяви позивач не заперечує проти розгляду справи без присутності представника позивача, та проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 16.09.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір (а.с. 6 - 31) який відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання та складається з Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та самих Правил та Умов. Відповідно умов зазначеного Договору Банк надав Позичальнику кредит на умовах сплати 30.00 % річних на суму залишку заборгованості. Статтею 1054 ЦК України, встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводе перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а клієнт надає право Банку у будь який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. При оформленні кредитної картки позичальник [PERSON] був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, та підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 4-5) заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом на 31.03.2018 року становить в сумі 12503,28 грн., яка складається з:368,41 грн. - заборгованість за кредитом ; 7312,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3751,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 571,58 грн. - штраф (процентна складова). Такий розрахунок в частині заборгованості за кредитом, процентами, комісією за користування кредитом та пенею відповідач не спростував належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст.ст.76-78,81,83 ЦПК, а тому суд приймає його за основу суми боргу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ст.611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з цим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової)на загальну суму 1071,58 гривень не підлягає задоволенню оскільки одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст.61 Конституції України, про що зазначено у правовому висновку постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Зазначена правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 6 лютого 2018року у справі № 1521/5041/12-ц, в постанові від 18квітня 2018року у справі № 705/6051/15-ц, та в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Врахувавши наведене та відповідно до статті 549 ЦК України Верховний Суд України зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач в порушення умов договору кредит не повернув, а тому позовні вимоги про стягнення виниклої заборгованості за кредитом у сумі 368,41 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 7312,23 грн. та пені у сумі 3751,06 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, зокрема, з розміром процентів, які нараховуються банком, можливості нарахування пені внаслідок неналежного виконання умов договору, та за власним бажанням погодився з запропонованими банком умовами договору. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 12503,28 грн., задоволено на суму 11431,70 грн.) 1762,00 грн.-сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 11431,70 грн.: 12503,28 грн.=1610,98 грн.).

Outcome: partial