Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18 серпня 2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконала умов договору належним чином, у неї станом на 20 лютого 2018 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 12903,96 гривні, що відповідно до розрахунку складається з заборгованості за кредитом 915,75 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом 3709,59 гривень, заборгованість за пенею 7187,96 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 590,66 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Ухвалою від 03 травня 2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Вищевказану ухвалу судді відповідач не отримав, так як поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «Інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення». Зазначене свідчить, що відповідач уникає отримання поштове відправлення. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Станом на 01 червня 2018 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Горохівського районного суду Волинської області не надійшов. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, 18 серпня 2015 року відповідач [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою позичальника (а.с. 7) про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на запропонованих банком Умовах і правилах надання банківських послуг. Зі змісту даної заяви слідує, що [PERSON] виразив свою згоду про те, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, частково здійснював погашення кредиту. Однак, в порушення умов Кредитного договору відповідач своїх договірних зобовязань належним чином не виконував, у звязку з чим, за даними розрахунку заборгованості, станом на 20 лютого 2018 року у відповідача перед Банком виникла заборгованість на загальну суму 12903,96 гривні, що відповідно до розрахунку складається з заборгованості за кредитом 915,75 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом 3709,59 гривень, заборгованість за пенею 7187,96 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 590,66 гривень. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення: 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) та 590,66 гривень штрафу (процентна складова) не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Поряд з тим, згідно з пунктами 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України по справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, за статтею 549 ЦК України штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Оскільки за невиконання кредитного договору судом стягнено з відповідача пеню, то відповідно до ст.549 ЦК України штраф стягненню не підлягає. Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 у справі №6-100цс14 міститься правовий висновок, що ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Отже, за рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, що передбачено ч.3 ст.551 ЦК України. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551\~ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь в зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні його вимог в частині стягнення штрафів, які просить стягнути позивач. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість на суму 5541,09 гривень, а саме: 915,75 гривень заборгованість за кредитом; 3709,59 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 915,75 гривень заборгованість з пені. Відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1762 гривні.

Outcome: partial