Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], стверджуючи, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого являється публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та [PERSON] 19 вересня 2005 року було укладено кредитний договір №ODKTSE00000619, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Наданий кредит також забезпечений порукою відповідачки [PERSON], про що 15 серпня 2014 року укладено договір поруки №02/ДЗ, згідно з яким поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань боржника. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 123310,65 грн. та судові витрати по справі, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1000,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заяву, у якій стверджувала, що позивачем пропущені строки позовної давності звернення до суду, тому просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову, у звязку з їх пропуском. Також вказувала, що з відповідачкою [PERSON] не знайома, її ніколи не бачила, а договір поруки був укладений зовсім у іншому місті. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого являється публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та [PERSON] 19 вересня 2005 року було укладено кредитний договір №ODKTSE00000619, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка зобов'язалась у встановлені кредитним договором строки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Наданий кредит також забезпечений порукою відповідачки [PERSON], про що 15 серпня 2014 року укладено договір поруки №02/ДЗ, згідно з яким поручитель зобовязується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязань боржника. Станом на 20 квітня 2015 року загальний розмір заборгованості відповідачки [PERSON] становить 124310,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8560,30 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 32495,19 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 3746,92 грн., пеня 79508,24 грн., Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, що деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, відповідно право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, про що зазначено у правовій позиції Верховного суду України по справі № 6-116цс13. З розрахунку заборгованості відповідачки [PERSON] вбачається, що останній платіж по кредитному договору було здійснено 17 вересня 2008 року. Таким чином, оскільки строк для звернення публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 19 вересня 2005 року сплив, [PERSON] надала суду заяву про застосування строків позовної давності, поважність причин пропуску строку позовної давності позивачем нічим не обґрунтована, тому необхідно застосувати позовну давність та в задоволенні позову в частині позовних вимог до [PERSON] відмовити в зв'язку з її спливом. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Оскільки, відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то правила застосування спливу позовної давності необхідно застосовувати і до поручителів. Тобто, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ст. 559 ч.4 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителів про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як зазначалося вище, останній платіж боржником здійснено 17 вересня 2008 року, отже з часу несплати наступного щомісячного платежу у позивача виникло право вимоги як до основного боржника так і до поручителів, тому до поручителя із вказаної дати почав перебіг позовної давності встановленого ст. 559 ч.4 ЦК України, а саме: шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителя. Вказана позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі № 6-53цс14. Як вбачається з матеріалів справи, договір поруки з відповідачкою [PERSON] був укладений 15 серпня 2014 року, тобто на час укладення договору поруки [PERSON] вже біля 7 років не сплачувала заборгованість за кредитним договором. Таким чином, оскільки строк для звернення публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 19 вересня 2005 року сплив, тому позовна давність спливла і до договору поруки, поважність причин пропуску строку позовної давності позивачем нічим не обґрунтована, тому у задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно також відмовити. При таких обставинах позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed