Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24\~211 грн 93 коп станом на 30.11.2016 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 жовтня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 8500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і повинен погасити заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в межах тіла отриманого кредиту, в подальшому в судові засідання не з'являвся. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення, де зазначив, що відповідач позов визнає частково, в частині суми наданого кредиту, з іншими вимогами не погоджується, оскільки банком не доведено з яких розрахунків він виходив визначаючи у позові суму заборгованості. Також не погоджується, що підпис відповідача в заяві означає прийняття саме тих умов та правил надання банківських послуг на які посилається позивач. Судом проведено розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалено рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.10.2010 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк». Згідно умов даної Анкети-заяви, відповідач погоджується з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Отже, відповідач підтвердив\~свою згоду на те, що підписана заява разом з\~Умовами та правилами надання банківських послуг та\~Тарифами Банку,\~складає між\~ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення кредитного ліміту, банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту за рішенням банку. ПАТ КБ «Приватбанк»\~свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п 2.1.1.4.6. Умов та правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом зобовязань зі сплати заборгованості перед банком, банк має право протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановивши строк повернення кредиту 91-й день з моменту порушення зобовязань клієнта зісплати кредиту, та вимагативід клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та процентів за його використання, виконання інших зобовязань за кредитом у повному обсязі. Згідно з п 1.1.7.12.Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.42 Умов та правил надання банківських послуг сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. В звязку з неналежним виконанням боржником договірних зобовязань, станом на 30 листопада 2016 року за кредитним договором виникла заборгованість 6195,55 грн за кредитом, 14607,24 грн за процентами за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту танарахованими відсотками, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості за пенею та комісією та штрафів суд зазначає наступне. Відповідно до п 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Зі змісту даного пункту договору не зрозуміло, які саме послуги надаються клієнту за вказану комісію. Згідно ст. 10 п. 3 та ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вимагаючи стягнення з відповідача комісії, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надано відповідачу, та не надав жодних доказів на підтвердження факту надання таких послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). При цьому, нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16, та враховується судом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведення позивачем правомірності вимог в частині стягнення з відповідача комісії, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Зі змісту п 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку виникнення порушення строку виконання зобовязань на суму від 100 грн, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Відповідно до\~статті 549 ЦК, України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України,\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що з розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, неможливо виокремити конкретну суму пені, оскільки вона розрахована разом з комісією, крім того, позивач вимагає застосування до відповідача цивільно-правової відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафів за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням\~статті 61 Конституції, а тому вимога позивача про стягнення пені не підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Судом визначено, що сума невиконаного зобовязання 20 802 грн 79 коп (6195,55 грн заборгованість за кредитом + 14 607,24 грн заборгованість за процентами за користування кредитом), а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 1040 грн 14 коп. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 06.10.2010 року в загальній сумі 22 342 грн 93 коп, яка складається з: 6195,55 грн заборгованість за кредитом; 14607,24 грн за процентами за користування кредитом; 500 грн штраф (фіксована частина); 1040,14 грн штраф (процентна складова). Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. З огляду на посилання відповідача на той факт, що позивачем не надано доказів приєднання відповідача саме до Умов та правил надання банківських послуг, поданих до позовної заяви, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що разом з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, 06.10.2010 відповідач ознайомлений з довідкою про умови кредитування (арк.с.7), про що свідчить його підпис у вказаній довідці. Таким чином, позивач погодився з умовами кредитування, включаючи розмір процентної ставки, комісії, пені та штрафів, підписуючи довідку з вказаною інформацією. Суд звертає увагу, що положення про сплату пені та штрафів, викладені у підписаній відповідачем довідці, відповідають положенням Умов та правил надання банківських послуг, що додані позивачем до позовної заяви, а тому доходить висновку, що саме ці Умови та правила мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-заяву позичальника. Крім того, посилаючись на те, що відповідач не ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг, а доданий до заяви розрахунок заборгованості не містить арифметичних дій, відповідач, всупереч положенням ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надав суду доказів існування альтернативних Умов та правил надання банківських послуг та власного розрахунку заборгованості. Також, твердження відповідача, що позовна заява не містить посилань на те, коли і де відповідачу було видано кредит та якими доказами підтверджується даний факт суд вважає хибним з огляду на факт визнання відповідачем позовних вимог в частині суми отриманого кредиту, а згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, доводи відповідача не спростовують обґрунтованість вимог позивача. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України Про судовий збір, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1472 грн судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (92% від 1600 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial