Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 002-01511-110610 (далі Договір) від 11.06.2010 року [PERSON] відкрито картковий рахунок 26250903598607 та платіжну картку. Банк надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. Відповідно до Договору відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. В порушення умов Договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 28.05.2015 року заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» склала 3247,95 грн., з яких: 1255,40 грн. - тіло кредиту; 704,42 грн. - прострочене тіло кредиту; 1288,13 грн. - заборгованість за відсотками, у зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення. В позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 11.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 002-01511-110610, відповідно до якого [PERSON] відкрито картковий рахунок 26250903598607 та платіжну картку (а.с. 3-4). Банк надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. У відповідності з договором відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. Згідно п. 1.5 договору кредитування рахунку здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у договорі та вчинення інших операцій не заборонених діючим законодавством України. Відповідно до п.п. 3.6. п.3 Договору, держатель картки зобовязаний щомісячно в строки визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обовязкового мінімального платежу. П.П. 5.8. п. 5 укладеного між сторонами договору про відкриття карткового рахунку № 002-01511-110610 від 11.06.2010 року передбачено, що у разу невиконання та/або не належного виконання держателем зобовязань по сплаті заборгованості за цим договором понад 91 календарний день, банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 28.05.2015 року становить 3247,95 грн., з яких: 1255,40 грн. - тіло кредиту; 704,42 грн. - прострочене тіло кредиту; 1288,13 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 7-8). Таким чином, [PERSON], порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Тому, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 3247,95 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243, 60 грн., слід стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки позивач був звільнений від його сплати на момент звернення до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved