Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачів суму боргу за договором кредиту в розмірі 3\~507,67 дол.США. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 14.02.2008 року було укладено кредитний договір № 66МТ. Згідно до зазначеного договору [PERSON], отримала кредит в сумі 18\~000,00 дол.США, та зобовязалася повернути кошти до 16.02.2009р. З часу отримання кредиту боржник належним чином не виконував грошове зобовязання в наслідок чого виникла заборгованість. Поручителями за належне виконання позичальником взятого грошового зобовязання є [PERSON], та [PERSON] Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2011р., з відповідачів солідарно стягнуто суму боргу в розмірі 9\~831,49 дол.США. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути заборгованість за кредитом, відсотки, штрафні санкції та сплачений судовий збір. Відповідачі в судове засідання не зявилися про місце та час його проведення повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с. 41-43), причини неявки не повідомляли, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача (а.с. 31). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 14.02.2008 року було укладено кредитний договір № 66МТ, відповідно до якого, відповідач отримав споживчий кредит в сумі 18\~000,00 дол.США із строком повернення до 16.02.2009 року (а.с. 12). З часу отримання кредиту [PERSON], належним чином не виконував грошове зобовязання, в наслідок чого виникла заборгованість. Поручителями за належне виконання позичальником взятого грошового зобовязання є [PERSON], та [PERSON], які уклали окремі договори поруки. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2011р., з відповідачів солідарно стягнуто суму боргу в розмірі 9\~831,49 дол.США в тому числі борг: за кредитом 4\~796,85 дол.США, проценти 5\~018,97 дол.США, пеня 8\~143,03. Рішення суду про стягнення боргу не виконано. Станом на 11.11.2015 року сума боргу складає 3\~507,67 дол.США, в тому числі борг: по процентам 2\~157,67 дол.США; пеня 1\~350,00 дол.США. Також встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив суму судового збору в розмірі 1\~218,00 грн. (а.с. 1). В силу ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Разом із тим, суд звертає увагу на вимоги ч. 4 ст. 559 ЦК України, яка визначає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки Таким чином, суд вважає, що порука [PERSON], та [PERSON], згідно договорів поруки припинилася, оскільки договором поруки не визначено строк дії договору, адже строк має визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ст. 252 ЦК, а не повним виконанням, як зазначено в п. 10 договорів поруки (а.с. 17). Порушення виконання зобовязання (не сплата чергового платежу) відбулася в листопаді 2008р., строк повернення кредиту закінчився 16.02.2009р., а з урахуванням рішення суду 15.02.2011 року але кредитор протягом шести місяців з дня прострочення як чергового платежу так і строку повернення кредиту в повному обсязі, не предявив вимоги до поручителів. Строк дії поруки не є строком позовної давності, а є присічним в силу закону, отже не може бути продовжений, поновлений, або змінений сторонами договору (як це зазначено в п. 10 договорів поруки) тому всі права та обовязки сторін за цим договором слід вважати припиненими (Висновки висловлені в Постановах Верховного Суду України №№ 6-170цс13; 6-41цс14; 6-169цс14). Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобовязання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день здійснення платежу. Разом із тим, згідно до правового висновку висловленого в Постанові ВСУ у справі №6-190цс15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. У справі, яка є предметом перегляду, кредитний договір укладено сторонами 14.02.2008 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті, а банківська установа, на даний час, має ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені нею судові витрати. На підставі ст. ст. 1049 ЦК України, умов кредитного договору,

Outcome: partial