Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач порушує свої зобовязання за договором № 369/П/23/2008-980 від 29. 06. 2008 року, в наслідок чого станом на 14. 06. 2014 року утворилась заборгованість в сумі 95\~962,80 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, зазначивши в позові клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, також представник позивача в позові зазначив, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 29. 06. 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 369/П/23/2008-980, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 61\~100,00 грн. із розрахунку 19,80% на рік строком з 13. 08. 2008 року по 13. 08. 2013 року на придбання автотранспортного засобу. Позивач виконав умови кредитного договору належним чином надавши відповідачу кредитні кошти в обумовленій сумі, однак відповідач умови кредитного договору виконує належним чином, в звязку з чим станом на 14. 06. 2014 року утворилась заборгованість в сумі 95\~962,80 грн., яка складається із: непогашеного кредиту в сумі 46\~289,31 грн., несплачених відсотків в сумі 33\~262,80 грн., несплаченої пені за прострочення строків виконання зобовязань в сумі 10\~300,21 грн., несплаченого штрафу за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу в сумі 6\~110,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Встановлено, що відповідач порушив свої зобовязання за договором № 369/П/23/2008-980 від 29. 06. 2008 року, в наслідок чого станом на 14. 06. 2014 року утворилась заборгованість в сумі 95\~962,80 грн., яка не погашена відповідачем. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобовязання за договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 959,62 грн.

Outcome: approved