Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 19 липня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Позивач, зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 31жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 15168 грн. 91 коп., в тому числі: 6899 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 5739 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1331 грн.64 коп. - заборгованість за комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частка); 698 грн. 52 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року справу було передано за підсудністю до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області (а.с.54). В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проте суду пояснив, що він не має можливості погасити заборгованість. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 липня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого Позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 3 % щомісяця. Погашення кредиту у відповідності до умов договору мало відбуватися щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості. Також умовами договору передбачено різні види комісії, в тому числі за зняття готівки (а.с.13). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 31 жовтня 2014 року становить 13970 грн. 39 коп.: 6899 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 5739 грн. 60 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1331 грн. 64 коп. - заборгованість за комісією. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.24-37) встановлено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбачених Договором більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Згідно з розрахунком позивача штраф складає: 500 грн. - фіксована складова та 698 грн. 52 коп. - процентна складова. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії та штрафу законними та обґрунтованими. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що він не мав та не має змоги сплатити заборгованість за кредитом через скрутний майновий стан, оскільки згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що під час подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved