Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах ТОВ «Автокредит плюс», звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на Договір фінансового лізингу, укладений 03.11.2014 між позивачем та відповідачем, за яким відповідач [PERSON] отримав у платне користування предмет лізингу автомобіль марки «Mitsubishi», модель: «Pajero Wagon», рік випуску: 2007, тип ТЗ: універсал, № кузова/шасі: JMBLYV98W7J007186, реєстраційний номер: АА3892КР та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених Договором. У звязку з неналежним виконанням умов Договору відповідачем, представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по залишку вартості предмету лізингу, що становить 197559,61 грн., а також судові витрати (судовий збір) в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, але в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому представник позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи (шляхом публікації оголошення про виклик до суду у друкованому засобі масової інформації), причини неявки суду не відомі, клопотань на адресу суду не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Згідно статті 806 ЦК України, а також ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до вимог передбачених ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін мас бути досягнуто згоди, а ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №NK00A!0000622513 від 03.11.2014 відповідач [PERSON] виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633, 634 ЦК України. Відповідач [PERSON], згідно умов Договору, отримав від позивача ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» у платне користування автомобіль марки «Mitsubishi», модель: «Pajero Wagon», рік випуску: 2007, тип ТЗ: універсал, № кузова/шасі: JMBLYV98W7J007186, реєстраційний номер: АА3892КР та зобовязався сплачувати щомісячні платежі, повязані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Трафік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС». Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Також, пунктом 3 ч .2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено обовязок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі. В порушення зазначених норм закону та умов Договору зобовязання належним чином відповідачем не виконуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. П. 2.9.4.8.2.4. Договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання Повідомлення про Дефолт, Лізингоодержувач не усунув Подію Дефолту, Лізингоодержувач зобовязаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, яка відповідно розділу 2.9.4.1. «Визначення термінів та тлумачення» означає залежно від контексту грошові зобовязання Лізингоодержувача перед Лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобовязаннями. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони Лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Відповідно до умов договору, станом на 21.10.2016 заборгованість Відповідача [PERSON] перед ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 308089,86 грн., а саме: 197559,61 грн. заборгованість по залишку вартості предмету лізингу; 57389,25 грн. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 10919,57 грн. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 42221,43 грн. заборгованість з пені., відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем. У звязку з тим, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення виключно повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, то позивачем (представником позивача) заявлено вимогу про стягнення з відповідача лише суми заборгованості по залишку вартості предмету лізингу, що становить 197559,61 грн. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» також підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у звязку зі сплатою судового збору в сумі 2963,39 грн., що підтверджується наданим до суду платіжним дорученням.

Outcome: approved