Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 20.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н (далі - Договір), згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим станом на 30.09.2013 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 22 760,82 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по договору на загальну суму 22 760,82 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою а.с. 88. В попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнавав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, з тих підстав, що останній платіж ним зроблено в травні 2009 року, отже строк позовної давності сплинув. Крім того, пояснив, що ще в 2010 році він звертався до банку з проханням провести розслідування про незаконне зняття грошових коштів з його рахунку, однак на даний час особу не встановлено, розслідування не проведено та банк продовжує нараховувати заборгованість, яка у нього відсутня. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 8 зворот). Отже, 20.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8). Строк дії картки встановлено по вересень 2011 року, що підтверджується заявою позичальника а.с. 8 зворот та ксерокопією кредитної картки а.с. 32. Відповідно до п.3.1. Умов та Правил надання банківських послуг банк відкриває клієнту карткові рахунки, надає клієнт карти, їх вид та строк дії визначений в Заяві та в Пам'ятці, підписанням яких банк та клієнт укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, яка вказана в розділі «Відмітки банку» в Заяві (а.с. 9-12). Згідно до п.п. 6.5. 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування, по перерозходу платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу банку виконувати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі прострочення кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг при порушені клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором понад 120 днів, зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, заборгованість відповідача за кредитним договором №б/н від 20.09.2007 року у загальному розмірі становить 22 760,82 грн., який станом на 30.09.2013 р. складається з: - заборгованості за кредитом - 6 695,60 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 11 023,46 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 3 481,72 грн. - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1 060,04 грн.; Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік встановлюється, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. В кредитному договорі № б/н від 20.09.2007 року (заява та Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою) не передбачено про продовження строку позовної давності. В правових позиціях висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при перегляді цивільних справ у касаційному порядку у 1 півріччі 2011 року судам роз'яснено, що згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Згідно до п.п. 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування, по перерозходу платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В п. 9.4 договору передбачено, що у випадку перерозходу платіжного ліміту по карті та не погашення його клієнтом протягом 6 місяців карта закривається. Відповідно до матеріалів справи та норм ст. ст. 257, 260, 261 ЦК України строк позовної давності за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом, по процентам та комісії становить три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності (а.с. 39). Суд не погоджується з доводами викладеними позивачем в заяві а.с. 51 щодо того, що строк позовної давності не сплив, оскільки відповідно до п. 9.1 Умов та правил надання банківських послуг договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін, так як відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням дії строку дії договору. Дана позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року справа №6-14цс 14. Згідно з умовами заяви від 20.09.2007 року, підписаної [PERSON], строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки (а.с. 8 зворот). Як вбачається з п. 3.1.1. Правил користування платіжною карткою (а.с. 11) строк дії картки вказаний на лівій стороні картки (місяці та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно заяви строк дії платіжної картки до вересня 2011року. Останнє здійснення оплати грошових коштів [PERSON] за кредитом відбулося в сумі 200,03 грн., 14 травня 2009 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, по процентам та комісії в межах трирічного строку з моменту звернення до суду ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки щодо повернення кредиту в повному обсязі строк позовної давності не сплив. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з [PERSON] за кредитним договором №б/н від 20.09.2007 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12300,59 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 2025,38 грн. (6 695,60 грн.-4670,22 грн.); - заборгованості по процентам за користування кредитом - 6936,64 грн.(11 023,46 грн. - 4086,82 грн.); - заборгованості по комісії за користування кредитом - 2276,64 грн. (3 481,72 грн. - 1205,08); - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 561, 93 грн. (11238,66 грн. *5%); Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що заборгованість за кредитним договором ним була погашена в повному обсязі, а після цього невідомими особами було знято з його рахунку грошові кошти. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 123, 88 грн. (229, 40 грн. * 54% (12300.59 грн. * 100 : 22760,82 грн.)).

Outcome: partial