Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] шляхом звернення стягнення на спадкове майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 21.03.2008 реєстровий № 1414, а саме нерухоме майно: двокімнатну квартиру №5, що знаходиться в житловому будинку №201 по пр. Перемоги в м. Чернігові, яке належить [PERSON], [PERSON] як спадкоємцям, які прийняли спадщину, з метою погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 68 від 21.03.2008, розмір якої становить 188 856,33 грн., визначивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, із зазначенням, що початкова ціна предмета іпотеки встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір відновлюваної кредитної лінії №68 (надалі - Кредитний договір) на суму 148700,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,50 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 20 березня 2018 року. В забезпечення виконання Кредитного договору 21.03.2008 між Банком та [PERSON] (надалі - Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, згідно умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2010 року солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором розмірі 182279,83 грн. Зазначене рішення суду про стягнення боргу до цього часу залишається не виконаним. В Банку обліковується заборгованість боржника за кредитним договором у розмірі 188856,33 грн., в тому числі 148700,00 грн. заборгованість за кредитом; 37071,07 грн. заборгованість по відсотках; 284,39 грн. пеня за несвоєчасну сплату основного боргу; 2800,87 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків. Боржником зобов'язання за Кредитним договором не виконано. [PERSON] 15.03.2011 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЕЛ М 163436 від 16.03.2011 року. 13 вересня 2011 року [PERSON]К, [PERSON] та [PERSON] звернулись до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Частина 1 статті 1281 Цивільного кодексу України передбачає обов'язок спадкоємців щодо повідомлення кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Як вбачається з матеріалів справи, в порушення цієї норми таке повідомлення не було зроблено спадкоємцями [PERSON] Банк дізнався про смерть спадкодавця 01.07.2011, коли отримав постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції про зупинення виконавчого провадження від 25.06.2011 у зв'язку зі смертю боржника [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. 19.12.2011 року банком на адресу Першої Чернігівської державної нотаріальної контори направлена претензія про грошові вимоги до спадкоємців за №1272. 23.12.2011 року завідувачем першої Чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] було повідомлено Банк, що заява про предявлення претензійних вимог до спадкоємців [PERSON] долучена до спадкової справи № 791/2011, що заведена 13.09.2011 на підставі заяв про прийняття спадщини за законом від імені [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за №20/5, яка була чинною до 2012 року дозволяла приймати претензії від кредиторів спадкодавця нотаріусові за місцем відкриття спадщини у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України (пункт 189 Інструкції). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про прав на спадщину на нерухоме майно. У п. 27 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, відсутність свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 ЦК України. Згідно ч.І ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. 08.02.2012 до Банку звернувся із заявою боржник [PERSON], в якій повідомив, що щомісячно буде сплачувати заборгованість в розмірі не менше 1 тис. гривень. Так, 30.03.2012 [PERSON] в рахунок погашення боргу через касу Банку сплачено 1000,00 грн.; 27.04.2012 [PERSON] в рахунок погашення боргу через касу Банку сплачено 1000,00 грн.; 31.05.2012 [PERSON] в рахунок погашення боргу через касу Банку сплачено 1000,00 грн.; [PERSON] в рахунок погашення боргу через касу Банку сплачено 1000,00 грн. У зв'язку з не здійсненням подальшого погашення кредитної заборгованості, 22.02.2013 Банк направив на адресу [PERSON] претензію про грошові вимоги. Банк направив на адресу [PERSON] та [PERSON] претензії про грошові вимоги. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення, адресатами особисто отримано претензії 01.03.2013 та 29.06.2013. У зв'язку із залишенням претензій про грошові вимоги без задоволення, Банк звернувся 15.05.2015 до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовною заявою до спадкоємців померлого [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно, що перебуває в іпотеці. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ЦК України). Під час перебування справи в провадженні судів 12 жовтня 2015 року помер [PERSON], який прийняв спадщину після смерті [PERSON], звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса 13 вересня 2011 року разом з іншими спадкоємцями. Порядок прийняття спадщини визначений главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України) Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою( частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів справи вбачається, що на час смерті [PERSON] проживав у [INFO] і разом з ним проживала і була зареєстрована його мати [PERSON] З повідомлення завідувача Першої Чернігівської державної нотаріальної контори № 1350/01-16 від 07.04.2016 встановлено, що спадкова справа до майна померлого 12 жовтня 2015 року [PERSON] заведена на підставі претензії про грошові вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» від 31.03.2016 №26/1962. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. [PERSON] є матірю померлого, яка відповідно до ч.І ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги і на час смерті (час відкриття спадщини) [PERSON] проживала і була зареєстрована разом з ним, згідно з ч.З ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України. Виходячи з наведеного вище, [PERSON] та [PERSON] успадкували майно, передане в іпотеку і, відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» набули статусу іпотекодавця і мають всі його права і несуть всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 23 закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома недоведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тіх умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такій спадкоємець не несе відповідальність перед іпотеко держателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором чи законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» визначає, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжував має право разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд при винесенні рішення пу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен зазначити спосіб реалізації предмет іпотеки та початку ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно п. 1.3. Іпотечного договору вартість Предмета іпотеки становить 254 965,72 грн. Пунктом 42 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволені позову про звернення стягнення на предмет іпотеки може відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатися загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання прав іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації ( при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи викладене вище, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved