Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 26.09.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №НМN0GK0000000010, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 40 056,89 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.09.2015. Згідно означеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати. В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 26.09.2008 уклали договір іпотеки №НМN0GK0000000010, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: належну йому на підставі договору купівлі - продажу квартиру загальною площею 48.10 кв.м., житловою площею 27.10 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 267 393 гривні 50 копійок. Однак, зазначає позивач у позовній заяві, в порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15.08.2013 в нього виникла заборгованість в розмірі 40 637,81 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2013 становить 324 696 гривень 13 копійок і складається із заборгованості за кредитом - 25 316,56 доларів США, заборгованості по процентах - 7 106,61 доларів США, заборгованості по комісії - 2 114,21 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань - 4 135,50 доларів США, штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США, штрафу (процентна складова) - 1 933,64 доларів США Окрім того, позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на приписи ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» та ст. ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Зокрема те, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, таке є право міститься і у договорі іпотеки, який укладений між позивачем та відповідачем у розділі, що містить застереження при задоволенні вимог іпотекодержателя. Позивач звертає увагу у позові на те, що на момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмета іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Також позивач у позові зазначає, що договором іпотеки, укладеним між сторонами, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надав своєї згоди на реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, то реєстрація відповідачем осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та ст. 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Крім того, позивач вказує на те, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців з житла, яке є предметом іпотеки та зняти останніх з реєстрації місця проживання. Поряд з вище зазначеним, позивач вказує у позові і на те, що у іпотекодержателя відсутній обов`язок направлення претензії іпотекодавцю перед зверненням до суду з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що на переконання позивача, відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Водночас позивач у позові звертає увагу на те, що до звернення із даним позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитними зобов`язаннями, надіслав відповідачу повідомлення про порушення основного зобов`язання та /або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок у разі продовження порушення. На підставі наведеного позивач в поданій позовній заяві просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №HMN0GK0000000010 від 26.09.2008 в розмірі 40 637,81 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.08.2013 складає 324 696 гривень 13 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №HMN0GK0000000010 від 26.09.2008) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того, позивач просить виселити відповідача [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] , зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі міграційної служби України до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, а також стягнути з відповідача судові витрати. 05.12.2014 представник відповідача подав до суду заяву про перегляд заочного рішення. 23.01.2015 представник відповідача в судовому засіданні подав заяву про витребування доказів. 24.02.2015 представник позивача подав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи на виконання ухвали Нетішинського міського суд Хмельницької області від 23.01.2015. 17.04.2015 представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання про призначення судово-економічної експертизи. 06.10.2015 представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання про призначення судово-економічної експертизи. 11.08.2015 представник позивача подав до суду заяву про долучення документів до матеріалів справи на виконання запиту Нетішинського міського суд Хмельницької області. 24.11.2016 відповідач подав в судовому засіданні зустрічну позовну заяву. 20.07.2018 представник позивача надіслала до суду відзив на зустрічну позовну заяву. 13.09.2018 представником відповідача подано клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача. 15.01.2019 представник відповідача подав заяву про витребування доказів та клопотання про призначення судово-економічної експертизи. 15.01.2019 представник позивача подала до суду заяву від 26.12.2018 про зміну позовних вимог. 21.11.2019 представник відповідача надіслала до суду заперечення на заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про зміну позовних вимог. 17.12.2019 представник позивача подала до суду заяву від 16.12.2019 про зміну позовних вимог. 28.01.2020 представник відповідача подала в судовому засіданні заяву [PERSON] про залишення зустрічного позову без розгляду. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.09.2013 вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. 10.12.2013 заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення задоволено частково. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19.12.2014 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 10.12.2013 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення скасовано та призначено справу до розгляду. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.01.2015 задоволено клопотання представника відповідача щодо витребування доказів. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.04.2015 задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14.08.2015 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.10.2015 задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29.06.2016 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.11.2016 зустрічний позов [PERSON] , в інтересах якого діє на підставі довіреності [PERSON] , до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.02.2017 задоволено клопотання представника відповідача та призначено у справі судово-економічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.07.2018 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору прийнято до провадження та поновлено провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11.07.2018 судове засідання постановлено проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.09.2018 задоволено клопотання представника відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, залучено до участі у даній цивільній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.01.2019 задоволено клопотання представника відповідача, призначено у справі судово-економічну експертизу та витребувано докази, провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.08.2019 поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.08.2019 виправлено описку в ухвалі судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27.08.2019 про поновлення провадження у справі. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.09.2019 судове засідання постановлено проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.11.2019 відмовлено Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у прийнятті заяви про зміну позовних вимог. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.12.2019 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.01.2020 відмовлено Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у прийнятті заяви про зміну позовних вимог. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.01.2020 заяву [PERSON] про залишення зустрічного позову без розгляду задоволено, зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду. Закрито підготовче засідання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, призначено справу до судового розгляду по суті. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, просила такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представник в судовому засіданні вказав на те, що позов не визнає, вважає такий безпідставним та необґрунтованим. На його переконання позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав. Так як в договорі іпотеки сторони передбачили позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, такий, як продаж предмету потеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», водночас позивач з такою вимогою звернувся в судовому порядку. На підставі наведеного просив у задоволенні позову відмовити, як в частині позовної вимоги про звернення стягнення на пердмет іпотеки так і вчастині вимоги про виселення, оскільки остання є похідною від первісної вимоги. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача суперечать інтересам дітей, які проживають у квартирі, на яку позивач просить звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості відповідача. Суд, заслухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, а відповідач на підставу своїх заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 26.09.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний №НМN0GK0000000010, згідно умов якого банк надав останньому кредитні кошти на строк з 26.09.2008 по 26.09.2015 включно в розмірі 40 056,89 доларів США, на придбання нерухомості та сплату інших платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,64 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу. Згідно розділу 5 кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, [PERSON] сплачує позивачу пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. У разі порушення [PERSON] строків по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову. Для забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 26.09.2008 між позивачем і відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки №НМN0GK0000000010 (далі Договір іпотеки), відповідно до якого останній надав в іпотеку квартиру загальною площею 48,10 кв.м., яка розташований за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу Хмельницької області Ковальчук Л.Я. 25.09.2008. Вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 267 393 гривні 50 копійок. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону). З огляду на вказане, Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві. Також у своїх позовних вимогах позивач просить виселити відповідача та зняти з реєстрації осіб, які зареєстровані в житловому приміщенні, що є предметом іпотеки. Сторони у розділі 4 Договору іпотеки, досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя наступними способами: переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотеко держатель зобов`язаний письмово попередити іпотекодавця або продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, у т.ч. отримати вимтяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Тому у суду відсутні повноваження для застосування судового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки іпотекодержатель має у позасудовому порядку здійснювати захист свого цивільного права та інтересу, так як з приводу реалізації цього способу захисту сторони досягли домовленості у договорі іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Сторони погодили іпотечне застереження, а саме визначили у Договорі іпотеки обидва, передбачені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем; звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі (пункт 27 Договору іпотеки ). Отже, сторони погодили, що судовий спосіб захисту прав позивача чи позасудовий спосіб такого захисту на підставі виконавчого напису нотаріуса позивач, як іпотекодержатель, може застосувати лише у разі, якщо заходи позасудового врегулювання на підставі застереження у Договорі іпотеки не призвели до задоволення вимог іпотекодержателя в повному обсязі. Натомість позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки третій особі в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», тоді як судом не встановлено, що позивач використав які-небудь способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені сторонами у договорі іпотеки. Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України «Про іпотеку»). Поряд з цим, відповідно до п. 22 Договору іпотеки №НМN0GK0000000010 від 26.09.2008 у випадку порушення кредитного договору Позичальником або цього договору Іпотекодавцем Іпотекодавець направляє Іпотекодержателю і Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до цього Договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 16.7.1, 16.7.2, 16.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Відповідно до п. 22 Договору іпотеки №НМN0GK0000000010 від 26.09.2008 реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Як вбачається з листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.06.2013 та реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленнями №6844 від 09.07.2013, позивач направляв на адресу відповідача письмове повідомлення про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором №HMN0GK0000000010 від 26.09.2008 у тридцятиденний строк з дня його отримання. Одночасно банк попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки та вимагав добровільно звільнити квартиру, що є предметом іпотеки, у разі невиконання цієї вимоги (арк спр. 9. т.1). Проте в даному випадку доказів його вручення відповідачу матеріали справи не містять. Таким чином, за змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору), не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили (передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону). З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав. Вказані висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено банком внаслідок пред`явлення 27.06.2013 вимоги до відповідача про дострокове погашення заборгованості (арк. спр. 9, т.1), то позивач не вправі звертати стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за процентами та пенею, нарахованими після 27.06.2013. З огляду на викладене задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки в частинні звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві слід відмовити. Враховуючи, що вимоги позивача про виселення та зняття з реєстрації відповідача та інших осіб є похідними від вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому в цій частині позову необхідно також відмовити. Суд не надає оцінки іншим письмовим доказам, які були досліджені під час розгляду справи, окрім зазначених вище, оскільки такі стосуються зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору, який був залишений ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.01.2020 без розгляду. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, враховуючи положення статті 141 ЦК України, судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed