Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - ПАТ «Ощадбанк») 21 січня 2015 року звернулось до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові представник позивача Бороган А.П. (діє відповідно до довіреності від 09 вересня 2014 року строком дії до 23 січня 2015 року) вказала, що 30 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №12, за умовами якого ПАТ «Ощадбанк» надало відповідачеві грошовий кредит в сумі 56700 грн. зі сплатою 18% відсотків річних за користування кредитом з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30 липня 2015 року. Позивач виконав свої зобов'язання за цим кредитним договором та перерахував відповідачеві грошові кошти у встановленому розмірі. Відповідач же ухиляється від виконання свого кредитного обов'язку, зокрема не повертає кредит в порядку та строки, передбачені договором, та не сплачує кошти за його використання, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 09 січня 2015 року склав 605 497 грн.57 коп., в тому числі: 28156 грн.19 коп. строкового основного боргу по кредиту; 26348 грн.82 коп. простроченого основного боргу по кредиту; 20710 грн.09 коп. прострочених процентів за користування кредитом; 282195 грн.52 коп. пені за прострочений основний борг за кредитом; 235532 грн.59 коп. пені за прострочені проценти за користування кредитом; 4424 грн.61 коп. інфляційні втрати від простроченої основної заборгованості за кредитом; 3881 грн.24 коп. інфляційні втрати від простроченої заборгованості за процентами; 2317 грн.69 коп. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту; 1930 грн.82 коп. - три відсотки річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом. Ці кошти, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 3654 грн., представник позивача Шидерова Н.С. просила стягнути з відповідача, розглянувши справу без участі позивача (заява представника позивача від 11 лютого 2015 року). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та підвередила факт укладення з ним кредитного договору №12 від 30 липня 2008 року, відповідно до якого вона отримала кредит в сумі 56700 грн. Отримані кошти витратила на придбання своєму чоловікові [PERSON] спеціального автомобіля для пересування, оскільки він є інвалідом І групи без нижньої кінцівки, тому самостійно не пересувається. Після отримання кредиту у зв'язку з серйозним погіршенням стану здоров'я (її та чоловіка), а також погіршенням майнового становища втратила змогу належним чином виконувати свої кредитні зобов'язання, що призвело до утворення наведеної представником позивача заборгованості за кредитом, з розміром якої вона погоджується. Водночас, у зв'язку з тим, що вона та її чоловік є інвалідами (вона - ІІІ групи, чоловік - І групи), що потребує постійного довгострокового та дорогого лікування і реабілітації, перебувають у скрутному становищі, існують лише на отримувану пенсію, іншого доходу не мають, просила зменшити розмір заявленої позивачем пені, про що надала відповідну письмову заяву. Вислухавши відповідача та дослідивши надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою їх виникнення, окрім іншого, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК). Так, відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 30 липня 2008 року між ПАТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №12, за умовами якого позивач надав відповідачеві грошовий кредит в сумі 56700 грн. зі сплатою 18% відсотків річних за користування кредитом з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30 липня 2015 року (п/п.1.1, 1.2 п.1; п/п.1.4.1.1 п.1.4 договору). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання. За умовами укладеного сторонами кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язалась щомісячно до 30-го числа кожного наступного за звітним місяця здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані Банком відсотки у середньому 1191 грн.71 коп. на місяць (п.1.5, п/п.3.3.1, 3.3.4 п.3.3 договору №12). Відповідно до п/п.3.3.5 п.3.3 та п.2.3, 2.4, 4.2 укладеного сторонами кредитного договору у разі порушення умов цього договору на вимогу банку відповідач зобов'язаний повернути кредит достроково з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитним ресурсами, а також комісійних винагород, штрафних санкцій, пені (неустойки). У відповідності із ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлений строк його виконання. Згідно зі ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що всупереч цих вимог відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №12 від 30 липня 2008 року належним чином не виконує, що призвело до утворення кредитної заборгованості, розмір якої станом на 09 січня 2015 року склав: 605497 грн.57 коп., в тому числі: 28156 грн.19 коп. строкового основного боргу по кредиту; 26348 грн.82 коп. простроченого основного боргу по кредиту; 20710 грн.09 коп. прострочених процентів за користування кредитом; 282195 грн.52 коп. пені за прострочений основний борг за кредитом; 235532 грн.59 коп. пені за прострочені проценти за користування кредитом; 4424 грн.61 коп. інфляційні втрати від простроченої основної заборгованості за кредитом; 3881 грн.24 коп. інфляційні втрати від простроченої заборгованості за процентами; 2317 грн.69 коп. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту; 1930 грн.82 коп. - три відсотки річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом. У зв'язку з цим, вимоги ПАТ «Ощадбанк» про стягненню з відповідача [PERSON] зазначеного основної заборгованості (заборгованості за кредитом та за відсотками за користування) ґрунтуються на положеннях закону. Крім цього, правовими наслідками невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов є покладення на сторону обов'язків, передбачених ст.611 ЦК України, зокрема сплати неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). Відповідно до п.4.2 договору №12 від 30 липня 2008 року позичальник, окрім погашення кредиту та сплати відсотків за його використання, зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого щомісячного платежу (платежів) за кожен день прострочення свого кредитного зобов'язання. При цьому, пенею відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата відповідачем неустойки (пені) у випадку невиконання/неналежного виконання зобов'язання передбачена укладеним сторонами договором. Отже, сплата неустойки (пені) є обов'язком відповідача, визначеним ст.ст.549,611 ЦК України та п.4.2 кредитного договору №12 від 30 липня 20108 року. Водночас, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 рр.) зазначив, що у таких випадках суду слід мати на увазі, що положення ч.3 ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами цивільно-правової відповідальності, чи згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, враховуючи її компенсаційну природу, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054,1056-1 ЦК України у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Окрім цього, Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Судом встановлено, що загальна сума отриманого відповідачем [PERSON] кредиту склала 56700 грн. (п/п.1.1 п.1 договору №12 від 30.07.2008 року). Розмір заборгованості за кредитом станом на січень 2015 року склав 28156 грн.19 коп. (строковий основний борг по кредиту) та 26348 грн.82 коп.(прострочений основний борг по кредиту), розмір заборгованості по процентам за користування кредитом - 20710 грн.09 коп. В той же час, позивачем до сплати заявлено пеню у розмірі 517728 грн.11 коп., з яких 282195 грн.52 коп. - пеня за прострочений основний борг за кредитом та 235532 грн.59 коп. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом. Відтак, заявлена позивачем до сплати пеня є занадто неспівмірною з розміром основного боргу відповідача, позаяк перевищує його майже у 10 разів, тому суд відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, враховуючи очевидну неспівмірність розміру неустойки (пені) з розміром основного боргового зобов'язання відповідача, з огляду на складні життєві обставини відповідача (наявність у неї інвалідності ІІІ групи, яка надана їй вже після отримання кредиту; наявність на її утриманні непрацездатного чоловіка [PERSON], який є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду; викликана цими обставинами мета отримання кредиту (придбання спеціального автомобіля для інваліда); наявність у відповідача доходу лише у вигляді пенсії (900 грн. у неї, 1300 грн. у її чоловіка), необхідність постійного медичного обстеження, лікування та реабілітації, як позивача так і її чоловіка), вважає можливим зменшити розмір заявленої позивачем до сплати неустойки (пені). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченої, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв'язку з чим, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання відповідачем свого зобов'язання підлягають задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ч.1 ст.79 ЦПК відносить судовий збір. При цьому, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду ПАТ «Ощадбанк» сплатило судовий збір в сумі 3654 грн. (платіжне доручення №73048647 від 15 січня 2015 року), відтак, виходячи з розміру задоволених судом позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial