Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 03 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1789Н відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування кредит у розмірі 15109,88 доларів США, в порядку та на умовах, визначених цим договором, для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Першотравенськ, вул. Гагаріна, буд.1., кв.45, та на оплату комісії у розмірі 1,75 % від суми виданих коштів, за винятком суми виданої на оплату комісії, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.39% річних, строком до 12 грудня 2027 року, зі строком позовної давності 10 років. 18 грудня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №1789Н/2 відповідно до умов якого поручитель поручився перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором. Крім того, виконання зобовязань за Кредитним договором забезпечено іпотекою придбаного за кредитні кошти вищевказаного нерухомого майна, відповідно до договору іпотеки № 1789Н/1 від 18 грудня 2007 року. Відповідно до п.1.2. договору поруки відповідальність поручителя та відповідальність позичальника є солідарною. Банк виконав зобовязання щодо видачі позичальнику кредиту у повному обсязі, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №750 від 18 грудня 2007 року на суму 14850,01 доларів США, копією меморіального валютного ордеру №1 від 18 грудня 2007 року на суму 259,87 доларів США та копією виписки по рахунку №22336418298503 від 18 грудня 2007 року. Відповідно до п.п. 4.3.2., 4.3.3., 4.3.4., 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. кредитного договору позичальник зобовязався належним чином виконувати умови кредитного договору та сплачувати щомісячно суму мінімально необхідного платежу у розмірі 172,09 долара США. Додатковою угодою №1 від 16 листопада 2010 року до кредитного договору позичальнику надано відстрочку сплати частини необхідного платежу протягом 6 місяців, з грудня 2010 року по травень 2011 року, при цьому розмір необхідного платежу визначається графіком. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 16 листопада 2010 року до кредитного договору, у разі невиконання зобовязань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми, за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.2. - 3.3.13, 3.3.15.-3.3.22. кредитного договору в редакції додаткової угоди №1 від 16 листопада 2010 року до кредитного договору (крім п. 3.3.7. договору) позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 5 % від суми залишку по кредиту, розрахованої на день порушення умов договору. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору в редакції додаткової угоди № 1 від 16 листопада 2010 року до кредитного договору, у випадку прострочення зобовязання, визначеного абз. 1 п. 2.4. цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми несплаченого щомісячного платежу. Станом на 20 серпня 2015 року заборгованість позичальника перед банком складає 23151,89 долар США та 109384,22 гривні, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 14890,85 доларів США, що еквівалентно 328584,07 гривні, заборгованість по відсотках за користування кредитом 8261,04 долар США, що еквівалентно 182289,54 гривень, заборгованість по пені 88018,21 гривень, що еквівалентно 3988,83 доларів США, штрафи в розмірі 1366,01 гривень, що еквівалентно 968,27 доларів США. Позивач просить суд, стягнути солідарно з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (код ЄДРПОУ 20025456, МФО 380764, рахунок в ПАТ «КБ «НАДРА» №37390244237002) заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1789Н від 18 грудня 2007 року, яка станом на 20 серпня 2015 року складає 23151,89 долар США та 109384,22 гривні, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 14890,85 доларів США, що еквівалентно 328584,07 гривні, заборгованість по відсотках за користування кредитом 8261,04 долар США, що еквівалентно 182289,54 гривень, заборгованість по пені 88018,21 гривень, що еквівалентно 3988,83 доларів США, штрафи в розмірі 1366,01 гривень, що еквівалентно 968,27 доларів США. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та заперечення до позову, в яких просили в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що банк проводив валютні операції за відсутності відповідної ліцензії НБУ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. Дійсно, 18 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого згідно статутних документів є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1789Н, відповідно до якого відповідачу банком було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 15109,88 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,39% річних, терміном погашення до 12 грудня 2027 року. Посилання відповідача [PERSON] на відсутність у позивача на час укладення цього договору ліцензії НБУ є необґрунтованим, та суперечить матеріалам справи. Так позивачем додано до позову копію ліцензії НБУ №21 від 23 серпня 2002 року з додатками №21-2 від 04 листопада 2005 року. Копією заяви на видачу готівки №750 від 18 грудня 2007 року підтверджується, що 18 грудня 2007 року [PERSON] отримав від ВАТ КБ «Надра» грошові кошти. Копією договору поруки №1789Н/2 від 18 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] підтверджується, що вона як поручитель зобовязалась перед банком відповідати за виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконав, тому, станом на 20 серпня 2015 року за ним існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 23151,89 долар США та 109384,22 гривні, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 14890,85 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків 8261,04 долар США, заборгованість по пені 88018,21 гривень, заборгованість по штрафам 21366,01 гривень. У відповідності з ст.509 ЦК України - в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON], зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача [PERSON], слід стягнути на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1789 від 18 грудня 2007 року, яка станом на 20 серпня 2015 року складає 23151,89 долар США та 109384,22 гривні, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 14890,85 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків 8261,04 долар США, заборгованість по пені 88018,21 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення штрафів, суд виходить з правової позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, а саме Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог відносно стягнення штрафу слід відмовити. В частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з поручителя [PERSON], суд виходить з такого. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Суд встановив, що 16 листопада 2010 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра» була укладена додаткова угода до кредитного договору №8/2007/840-К/1789Н від 18 грудня 2007 року. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Так додатковою угодою від 16 листопада 2010 року були внесені зміни до кредитного договору, збільшились обовязки сторін перед кредитором, по відношенню до кредитного договору №8/2007/840-К/1789 від 18 грудня 2007 року, та збільшена відповідальність сторін, а саме згідно п.4.2. додаткової угоди від 16 листопада 2010 року у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2. -3.3.13, 3.3.15 - 3.3.22. цього договору (крім п.3.3.7. Договору), позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 5% (п'ять) процентів від суми залишку по кредиту, розрахованої на день порушення умов цього договору, за кожен випадок, та п.4.3 додаткової угоди передбачено, що у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз.1 п.2.4 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 (десять) процентів від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок, а згідно первинної редакції кредитного договору п.п.5.1 - 5.3 у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п.1.2. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 25% (двадцять п'ять) відсотків від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням; у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.3.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення; у разі порушення позичальником вимог п.4.3. за виключенням п.п. 4.З.З., 4.3.4. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 11. цього договору, за кожен випадок. У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення обсягу відповідальності навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що внесення змін додатковою угодою до кредитного договору щодо збільшення обсягу відповідальності без згоди поручителя на такі зміни призводить до порушення прав останнього. Суд приходить до висновку, що додатковою угодою до кредитного договору від 16 листопада 2010 року, укладеною без згоди поручителя, встановлено збільшені обовязки та збільшено відповідальність, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та що останній не давав згоди на таку зміну забезпеченого порукою зобов'язання, а тому відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука є припиненою. Такий висновок суду відповідає, висновкам Верховного суду України викладеним у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-1161цс15) від 10 вересня 2014 року (справа № 6-70цс14) та 25 вересня 2013 року (справа № 6-97цс13) щодо застосування частини першої статті 559 ЦК України у подібних правовідносинах. Тому в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитом з поручителя [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 6890,00 гривень.

Outcome: partial