Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.11.2012 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на такий же термін. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов'язання за договором не виконувала, в зв'язку з чим станом на 30.04.2017 року допустила заборгованість у сумі 18416 грн.06 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1155 грн.67 коп., по процентах за користування кредитом - 12807 грн.26 коп., по комісії та пені - 3100 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 853 грн.15 коп., яку просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи та ухваленню заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала. Суд дійшов висновку у відповідності до ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши письмову думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно Заяви від 27.11.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит на кредитну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Цією ж заявою відповідач ствердила, що ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Пам'яткою клієнта та Тарифами банку. У відповідності до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил, з 01.09.2014 року процентна ставка по даному кредиту була збільшена до 34,80 %, а з 01.04.2015 року - до 43,20 %. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується так: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. (одноразово), що передбачено п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.12.8 вказаних Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами/ Пам'яткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами Банка, якщо інше не передбачено п.2.1.11.2.13. Відповідач належним чином зобов'язання за Договором не виконувала, в результаті чого станом на 30.04.2017 року її заборгованість перед Банком становить: за кредитом - 1155 грн.67 коп., по процентах за користування кредитом - 12807 грн.26 коп., по комісії та пені - 3100 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за договором б/н від 27.11.2012 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] Що стосується позовної вимоги про стягнення з [PERSON] штрафів в сумі 500 грн. та 853 грн.15 коп., в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до часткового задоволення. Судові витрати, зокрема сплачені позивачем суд вважає необхідним відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданим до матеріалів справи платіжним дорученням.

Outcome: partial