Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 26466,97 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ «Акцент-Банк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписав Заяву №б/н від 05.10.2011 року, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». Разом з тим, 03.05.2012 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитку карту «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 28.03.2016 року виникла заборгованість у розмірі 26466,97 грн., з яких: заборгованість за\~ кредитом 17060,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7670,45 грн., \~ штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1236,52 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.10.2011 року у розмірі 26466,97 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак при зверненні до суду з позовною заявою звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 35). Відповідач в судове засідання, призначене на 22.06.2016р. не зявився, хоча про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся до суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання». В судове засідання, призначене на 12.07.2016р. відповідач не зявився повторно, конверт з повісткою про виклик повернувся до суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання», що розцінюється судом як належне повідомлення особи про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Як зазначив позивач у позовній заяві, [PERSON] звернувся до ПАТ «Акцент-Банк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим підписав Заяву №б/н від 05.10.2011 року, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». Разом з тим, 03.05.2012 року [PERSON] переоформив кредитну карту «Універсальна» на престижну кредитку карту «Gold» та відкрив картковий рахунок, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту Анкети-Заяви позичальника від 05.10.2011 року вбачається, що позичальник [PERSON] ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку; він згоден, що ця Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір вважається укладеним. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 18.05.2012р. розмір відсоткової ставки за користування кредитом становив 30,00% на рік, з 22.08.2013р. зменшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% до 27,60% на рік, з 01.10.2014р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 27,60% на рік до 34,80% на рік, а з 01.04.2015р. відсоткову ставку за користування кредитом збільшено з 34,80% до 44,40 % на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Разом з тим, згідно з пунктом 2.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, після одержання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви банк виконує перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, 18.05.2012р. позивач встановив кредитний ліміт в у розмірі 10000,00\~ грн., а з 18.10.2013р. кредитний ліміт було збільшено до 17000,00 грн.(а.с. 10) Таким чином, на виконання умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 17000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік, з 22.08.2013р. зменшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% до 27,60% на рік, з 01.10.2014р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 27,60% на рік до 34,80% на рік, а з 01.04.2015р. відсоткову ставку за користування кредитом збільшено з 34,80% до 44,40 % на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 03.05.2012р., [PERSON] користуючись кредитними коштами починаючи з 18.05.2012р., зобовязання щодо їх повернення не виконував. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором №б/н від 03.05.2012 року, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Акцент-Банк» станом на\~ 28.03.2016 року складає\~25996,97 грн., з яких: 17060,00 грн. -заборгованість за\~ кредитом, 7670,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1236,52 грн. - штраф (процентна складова). Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. штрафу згідно п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердому вибірковому розмірі та відповідно стягненню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 25996,97 грн., з яких: 17060,00 грн. - заборгованість за кредитом, 7670,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1236,52 грн. - штраф (процентна складова) - обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1351,97 грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial