Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 4 січня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 10021 грн. 49 коп., в тому числі: 2155 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом; 7866 грн. 10 коп. - заборгованість за процентами. Судовим наказом Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2007 року було стягнуто заборгованість в сумі 2681, 78 грн., а тому заборгованість, яку позивач просив стягнути становить 7339 грн. 71 коп. Також у відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг позивач просив суд стягу тини штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частка); 366 грн. 99 коп. - штраф (процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 4 січня 2006 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник - закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на строк, який відповідає строку дії картки з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 3 % в місяць (а.с.10). Позичальник взяв на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, відсотків, штрафних санкцій. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 31 липня 2014 року становить 10021 грн. 49 коп.: 2155 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом; 7866 грн. 10 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Частину заборгованості за кредитом в сумі 2681 грн. 78 коп. було стягнуто з позичальника на підставі судового наказу № 2-н-477/2007, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області 27 грудня 2007 року (а.с.6 ). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбачених Договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову (а.с.14). Згідно з розрахунком позивача штраф складає: 500 грн. - фіксована складова та 366 грн. 99 коп. - процентна складова. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості законними та обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved