Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору № LGC0GA0000000088 від 10.07.2008 року, [PERSON] 10.07.2008 року отримала кредит у розмірі 21 866, 31 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2018 року. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, у зв?язку з чим відповідач станом на 11.03.2014 року має заборгованість - 79 474, 55 дол. США, яка складається з наступного: 22 190,55 дол. США - заборгованість за кредитом, 14 597, 26 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 740, 69 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 35 135, 75 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 27,09 дол. США - штраф (фіксована частина), 3 783, 21 дол. США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 10.07.2008 р. уклали договір іпотеки № LGC0GA0000000088. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 46,20 кв.м, житловою площею 30,90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування, свідоцтва про право на спадщину за законом. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 145 500 грн. 00 коп. У зв?язку із викладеним, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідача, який зареєстрований та/або проживає у квартирі (предмет іпотеки) та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № LGC0GA0000000088, згідно з яким позивач надав відповідачу кредитні кошти на строк з 10.07.2008 року по 10.07.2018 року включно у розмірі 24 299, 41 дол. США на наступні цілі: у розмірі 21 866, 31 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 630,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту, 126,03 дол. США для сплати страхового платежу страхування майна на перший рік дії кредиту, 110,28 дол. США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування, а також у розмірі 2 363, 10 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 7.2 даного Договору. З умовами кредитного договору відповідач був ознайомлений в повному обсязі, про що свідчить його підпис на кредитному договорі від 10.07.2008 року. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини. Згідно з копією статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 24). З позовної заяви вбачається, що з часу укладення кредитного договору і до березня 2014 року відповідачем умови кредитного договору виконувалися у повному обсязі. Отже, це свідчить про те, що відповідач прийняв умови кредитного договору і погодився з ними. Судом також встановлено, що при укладенні кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, та був спрямований на отримання кредиту та на його погашення, згідно з умовами даного договору. Таким чином, враховуючи, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, суд вважає, що принцип рівності сторін в договорі не порушено, а тому умови договору є обов'язковими для виконання сторонами договору, які його уклали. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № LGC0GA0000000088 від 10.07.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], станом на 11.03.2014 року заборгованість [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» становить 79 474, 54 дол. США, яка складається з наступного: 22 190, 55 дол. США - заборгованість за кредитом, 14597,26 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 740, 69 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 35 135, 75 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 27,09 дол. США - штраф (фіксована частина), 3 783, 21 дол. США - штраф (процентна складова). Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув, у зв'язку з чим наявна заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 79474,54 дол. США. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи плату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири № LGC0GA0000000088, за умовами якого іпотекодавець в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором надає в іпотеку нерухоме майно, а саме: 2-кімнатну квартиру загальною площею 46,20 кв.м, житлова площа 30,90 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору дарування 3/4 часток квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу 30.05.2008 року в реєстрі за № 1312, зареєстрованого в КП «Сєвєродонецьке БТІ» 06.06.2008 року за № 712, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19108114; свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого [PERSON], виконуючим обов'язки державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 21.05.2008 року в реєстрі за № 478, зареєстрованого в КП «Сєвєродонецьке БТІ» 30.05.2008 року за № 712, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19018204. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачем були виконані вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення боржника про порушення основного зобов'язання та/або іпотечного договору та про вимогу добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Вказані повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі - покупцеві у разі порушення основного зобов'язання закріплені договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також, згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Отже, виходячи з вищенаведених норм, суд вважає вимогу позивача про виселення відповідача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, та за таких обставин суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення та виселення відповідача підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями від 09.08.2013 року про сплату судового збору у сумі 3441 грн. 00 коп., від 09.08.2013 року про сплату судового збору у сумі 114 грн. 70 коп., від 09.08.2013 року про сплату судового збору у сумі 114 грн. 70 коп., від 25.12.2013 року про сплату судового збору у сумі 213 грн. 00 коп., від 25.12.2013 року про сплату судового збору у сумі 07 грн. 10 коп., від 25.12.2013 року про сплату судового збору у сумі 128 грн. 90 коп. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 4019 грн. 40 коп.

Outcome: approved