Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] (ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що 11.02.2011 року сторони уклали договір банківського обслуговування №BL_ЖГ00012483, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит на поточні потреби на загальну суму 15000,00 грн. із сплатою 20% річних за користування кредитом на кінцевим терміном погашення 11 лютого 2014 року згідно з графіком погашення заборгованості, а також встановив комісію за управління кредитом в розмірі 1,50 % від суми кредиту. Банк свої зобовязання за вказаним договором виконав, однак відповідач не виконав належним чином своїх договірних зобовязань, тому станом на 11.08.2015 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 40345,26 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про слухання справи без його участі, а також що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про слухання справи в його відсутності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» в частині стягнення 31654,97 гривень штрафу (пені) за несвоєчасність виконання зобовязань в звязку із пропуском позивачем строку позовної давності. Свою позицію мотивує тим, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснив у період з 12.01.2014 року по 11.02.2014 року, а тому в разі відсутності платежу в зазначений строк позивачу з наступного дня стає відомо про порушення його права, в звязку з чим починається перебіг трьохрічного строку для звернення до суду за захистом своїх інтересів, а також річний строк позовної давності щодо вимоги по сплаті штрафу та пені. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. 11.02.2011 року [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» уклали договір банківського обслуговування № BL_ЖГ00012483 (а.с. 4-11). Згідно п.п. 1, 2, 3, 4 Спеціальної частини вищезазначеного договору [PERSON] надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 15\~000,00 грн., термін повернення кредиту - 11 лютого 2014 року. процентна ставка за договором становить 20,00%, щомісячна плата у вигляд комісії за управління кредитом у розмірі 1,50% від суми Кредиту. Погашення заборгованості здійснюється згідно графіка погашення заборгованості за кредитом та процентами, що є Додатком №1 до Договору (а.с.12-13). Договір містить положення, які регулюють порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісій за користування кредитом та інших платежів. Відповідно до п. 4.3 Договору, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Як передбачено п. 9 Спеціальної частини договору розмір пені становить 0,50%, пеня розраховується за методом «факт/360». У випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф у розмірі 25,00% від суми кредиту. Як передбачено п. 3.3.3. договору у випадку прострочення виконання будь-яких грошових зобовязань за Договором, не пізніше 10 (десяти) календарних днів х дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Згідно із п. 2.5.2 Договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний в п. 6 спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, що встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Як встановлено в судовому засіданні, свої зобовязання за кредитним договором [PERSON] виконав в повному обсязі, надавши відповідачу, [PERSON], кредитні кошти в розмірі та в порядку, передбаченому договором. Оскільки відповідач своєчасно не погасив заборгованість за кредитним договором, станом на 11.08.2015 року виникла заборгованість в сумі 40345 грн. 26коп., яка складається з наступного: 6864грн. 52 коп. по поверненню кредиту, 1290 грн. 67 коп. по сплаті відсотків, 535грн. 10коп. по сплаті комісії, 31654 грн. 97 коп. штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобовязань, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а.с.14-15). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.1050 ч.2, 1054 ч.2 наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Не сплачені до моменту звернення до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним платежем. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.\~ За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Суд, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, приходить до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором в розмірі 8690,29 грн. Заборгованість за договором згідно графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами повинна була бути погашена 11.02.2014 року, а отже вимоги про стягнення пені (штрафу) повинні були бути заявлені до 11.02.2015 року, тоді як позов предявлено 20.08.2015 року. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені (штрафу) за несвоєчасне виконання зобовязань слід відмовити в звязку з пропуском строку позовної давності. В матеріалах справи також відсутні відомості про існування у позивача підстав для нарахування відповідачу штрафу, передбаченого п. 4.2. Загальної частини Договору. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскільки відповідач надав суду письмову заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, а поважних причин пропуску строків позовної давності щодо стягнення пені позивачем суду не наведено та судом не встановлено, то суд вважає доцільним застосувати позовну давність до спірних відносин сторін в частині позовних вимог щодо стягнення пені в межах строку спеціальної позовної давності. Оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом був звільнений від сплати судового збору, суд вважає за доцільне на підставі ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача 243,60 грн. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного, ст.ст. 258, 261, 267, 509, 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved