Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» звернулось до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом та просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 3171-023/07Ф від 28 грудня 2007 року в розмірі 13 755 131, 87 гривень. За вказаним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») відкрите провадження у справі та ухвалою судді від 08.01.2014 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Сторони у судове засідання не з'явились, сповіщені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та про згоду на ухвалення рішення у заочному порядку. Відповідач причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3171-023/07Ф (далі - кредитний договір), відповідно до якого Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») надало відповідачу кредит у сумі 12 928 000, 00 гривень строком до 28.12.2012 року із розрахунку 17,49 % відсотків річних за час фактичного користування кредитом, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування коштами. Договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 07.05.2009 року встановлено наступний розмір відсоткової ставки - з 28 грудня 2007 року по 20 червня 2008 року - 17,49 % річних, а з 20 червня 2008 року по 28 грудня 2012 року - 18,5 % річних. Договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 25.12.2009 року збільшено ліміт кредитування з 25 грудня 2009 року до 15 320 000, 00 гривень. Договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 15.12.2010 року встановлено наступний розмір відсоткової ставки - з 28 грудня 2007 року по 20 червня 2008 року - 17,49 % річних, а з 20 червня 2008 року по 01 грудня 2010 грудня - 18,5 % річних, з 01 грудня 2010 року до 28 грудня 2012 - 16 % річних. Договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 31.05.2012 року встановлено наступний розмір відсоткової ставки - з 28 грудня 2007 року по 20 червня 2008 року - 17,49 % річних, а з 20 червня 2008 року по 01 грудня 2010 грудня - 18,5 % річних, з 01 грудня 2010 грудня до 01 травня 2012 - 16 % річних, з 01 травня 2012 року по 28 грудня 2012 року - 5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки. Відповідно до п. 1.1 договору поруки - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зобов'язуються нести солідарну відповідальність перед кредитором за повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 01 листопада 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором у нього становить 13 755 131, 87 гривень з яких: - 12 180 089, 44 гривень - сума заборгованості за кредитом; - 1 121 215, 52 гривень - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; - 303 826, 91 гривень - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Як передбачено ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, за ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів в солідарному порядку повної суми заборгованості. Провівши розгляд справи у заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи, про що вказано в Узагальненнях судової практики у справах цивільної юрисдикції щодо практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах, станом на 05 липня 2012 року. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved