Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 52123 гривні 07 копійок та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 09.06.2006 року між Закритим акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №ОD34АК07100008, згідно якого останнійотримав кредит у розмірі 63125 грн. на термін до 07.06.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором було укладено договори поруки із поручителем позичальника [PERSON] Позивач умови Договору виконав у повному обсязі, проте відповідач [PERSON] платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим, станом на 01.04.2015 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 52123 гривні 07 копійок, яка до теперішнього часу не погашена. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явилися. Представник позивача звернулася із заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідачі із заявою про розгляд справи за їх відсутності не звернулися, своєї думки щодо позову не висловили. З письмової згоди представника позивача, не обмеженої у повноваженнях, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено, що 09.06.2006 року між Закритим акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №ОD34АК07100008, згідно якого останнійотримав кредит у розмірі 63125 грн. на термін до 07.06.2013 року. 09.06.2006 року між Закритим акціонерним товариством КБ «ПриватБанк», з одного боку, [PERSON], з іншого боку,укладено договори поруки за №0008/Р, за змістом яких остання зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання зобов'язань боржником [PERSON] згідно Кредитного договору №ОD34АК07100008 від 09.06.2006 року в повному обсязі. Пунктом 4 договору поруки сторони визначили, що поручитель відповідає перед кредитором, як солідарні боржники. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариства КБ «ПриватБанк». Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором сума боргу станом на 01.04.2015 року становить 52123 гривні 07 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом- 12714 грн. 04 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 17510 грн. 39 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом-2051 грн. 53 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19847 грн. 11 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 700 гривень та на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гривень.

Outcome: approved