Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.07.2008 р. відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки, позичальник [PERSON] свої зобов'язання по договору не виконав, станом на 30.06.2013 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі - 32622 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, зіслалась на обставини викладені в позові. Просила стягнути з відповідача 32 622 грн. заборгованості по кредиту та відмовити в застосуванні строку позовної давності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що він не був ознайомлений з умовами кредиту. Йому надали кредит і вказали як сплачувати, договору, як такого, не було. Була заява-анкета, в якій не було вказано терміну повернення кредиту. Вважає, що сума, вказана в позовній заяві, не відповідає сумі боргу. Також просив застосувати строк позовної давності. В задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З кредитного договору № б/н від 10.07.2008 р. вбачається, що такий був укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] на суму 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач порушуючи умови договору свої зобов'язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним. Так, з дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 30.06.2013 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 32 622,00 грн., з яких - 8549,41 грн. - заборгованість за кредитом; 22 281,07 грн. - заборгованість за процентами; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1541, 52 грн. - (процентна складова). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем було не дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Що стосується вимоги відповідача щодо застосування до спірних відносин строку позовної давності, то вказана вимога не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з нормами частини 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 статті 530 ЦК України). Із пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Таким чином, суд приходить до висновку, що пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Беручи до уваги вищенаведене, оскільки жодна зі сторін не заявила про припинення договору, він вважається продовженим. Тому вимога відповідача застосування строку позовної давності є необґрунтованою. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 326,22 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved