Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «[PERSON] та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 56477,68 грн. (в т.ч. 14400 грн. - комісія, 13838,84 грн. відсотки, 28238,84 грн. пеня). Позовні вимоги обґрунтовується посиланням на те, що в процесі цивільно правової реалізації укладених між позивачем та відповідачами договорів кредиту та поруки, зобовязання відповідачів перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, внаслідок чого відповідачі заборгували перед Банком станом на 02.12.2015 року суму за предметом позову. Представник позивача у судове засідання не зявився, натомість подав суду заяву про розгляд справи без його участі, при цьому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідачі (1), (2) в судове засідання повторно не зявилися, заперечень проти позову не надали, тому, за згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Згідно з умовами укладеного 14.10.2008 року кредитного договору за №15-502/460 (надалі Договір, а.с. 5-6) ВАТ «[PERSON] та Кредит», назву якого змінено на публічне акціонерне товариство «Банк «[PERSON] та Кредит» (Статут, а.с. 21) (далі [PERSON]) надав [PERSON] (далі - Позичальник) кредит у розмірі 10000 грн., із зобовязанням Позичальника повернути зазначену суму та плату за користування кредитом в строки та порядку, передбачених Договором. Фактичне отримання Позичальником [PERSON] кредитних коштів підтверджується підписаними останньою заявкою на видачу готівки та розпискою держателя картки від 14 жовтня 2008 року (а.с. 9). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 14.10.2008 року між Банком та відповідачем (2) [PERSON] був укладений договір поруки №460-1, у відповідності до умов якого, поручитель зобовязалася відповідати перед Банком за виконання [PERSON] кредитного договору (а.с. 8). Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань (п. 6.2 договору поруки). Банком належним чином сповіщено було відповідачів (1), (2) про наявність заборгованості за кредитним договором від 14.10.2008 року №15-502/460 та ініціювання звернення до суду з позовом, про що свідчать листи вимоги від 07 грудня 2015 року (а.с. 19, 20), які останні отримали, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19 зворот, 20 зворот). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Разом з тим, за статтею 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України). Нормативним правилом, яке міститься в частині першій ст. 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частин першої та другої статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент ухвалення судового рішення по справі, зобовязання за Кредитним договором відповідачами (1), (2) не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 02 грудня 2015 (розрахунок, а.с. 10, 12-18) за предметом позову у сумі 56477,68 грн. (в т.ч. 14400 грн. - комісія, 13838,84 грн. відсотки, 28238,84 грн. пеня), підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст.57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачами не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України та п.п. 2-4 Договорів. Задовольняючи позов, суд приймає до уваги також те, що відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Так, частиною першою ст. 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання\~припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених\~договором\~або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). Згідно з умовами кредитного договору (а.с. 5-6), Договір набирає чинності з моменту першої видачі Кредитних ресурсів (їхньої першої частини) та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань (п. 7.3 Договору). Оскільки з часу ухвалення судового наказу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 листопада 2009 (а.с. 11) правовідносини сторін Кредитного договору не припинилися, вимоги Банку в частині стягнення суми за предметом позову, є підставними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі у сумі 1218,00 грн. підлягають віднесенню на відповідачів (1), (2) відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved