Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] в якому просить, з урахуванням уточнених вимог (а.с. 27-29) стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.10.2008 року станом на 30.09.2016 року на загальну суму 31116 грн. 64 коп., з яких 2944,45 грн заборгованість за кредитом, 23302, 35 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 3150 грн заборгованість по пені, 250 грн.\~штраф (фіксована частина), 1469,84 грн.\~штраф (процентна складова), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 15.10.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушив умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і має погасити заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з»явився, в клопотанні просив розглядати справу без його участі, зазначив, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні. Застосованими судом заходами забезпечити явку представника банку у судове засідання для з»ясування обставин по справі не представилось можливим (а.с. 97, 100, 103,105). Відповідач у судовому засіданні 19.04.2017 року та 07.02.2018 року вимоги за позовом не визнав та пояснив, що дійсно 15.10.2008 року отримав кредит у розмірі 1300 грн. У 2012 році після закінчення строку дії картки та у зв»язку з відсутністю заборгованості за кредитом у його присутності кредитну картку в установі банку перерізали та жодної нової картки він не отримував і кредитними коштами не користувався. У судове засідання [PERSON], яке було призначено на 13.03.2018 року, не з»явився, причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 106). Заслухавши пояснення відповідача надані у судовому засіданні 19.04.2017 року та 07.02.2018 року , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 9\~розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України\~передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи(ч.1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановив, що 15.10.2008 року між ЗАТ Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі вказаного договору відповідачеві була видана кредитна картка зі строком дії до 05/12. Під час дії кредитного договору кредитний ліміт збільшувався і станом на 10.05.2011 року становив 3000 грн. У період строку дії кредитного договору відповідач активно користувався кредитною карткою. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, наданого представником банку , 01.01.2013 року заборгованість за кредитом була відсутня (а.с. 31 зворотний бік). Відповідно довідки наданої банком на запит суду 03.07.2013 року відповідачеві була видана нова кредитна картка зі строком дії до 09/16 року. Але не зважаючи на запити суду щодо надання банком доказів отримання [PERSON] кредитної картки № 5211537444194166, яка була відкрита 03.07.2013 року з терміном дії до 09/16 та доказів використання картки шляхом зняття коштів саме відповідачем, такі докази до суду надані не були. При цьому, фотознімок наданий банком на підтвердження вказаної обставини (а.с. 120), не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом даної обставини, оскільки із нього взагалі не зрозуміло яку картку в руках тримає відповідач та який строк її дії. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у зв»язку із їх недоведеністю. Відповідно вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд залишає по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed