Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „Акцент-Банк (надалі ПАТ „Акцент-Банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що між ПАТ „Акцент-Банк та [PERSON] 21.06.2014 року укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого останній надано кредит в розмірі 6761,26 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 0,01% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, 25.12.2007 року. Банк свої зобовязання виконав належним чином, проте відповідач не виконав взяті на себе зобовязання за договором, у звязку з чим, станом на 22.03.2017 року заборгованість останнього за кредитним договором становить 21186,44 грн., з яких заборгованість за кредитом 6761,26 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 1,88 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 7843,05 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 6580,25грн. Посилаючись на наведене, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в сумі 21186,44 грн., згідно кредитного договору б/н від 21.06.2014 року та понесені судові витрати по справі. Представник позивача у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує із підстав, наведених у ній, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та її представник подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просять відмовити в задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін по наявних матеріалах справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ „Акцент-Банк та [PERSON] 21.06.2014 року укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останньому надано кредит в розмірі 6761,26 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 0,01% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріали справи свідчать про те, що за умовами договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредитних коштів частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором, а також встановлена відповідальність за несвоєчасне погашення мінімального платежу. Позивачем при подачі позову пропущено строк позовної давності. Згідно з положеннями ст. 256, 257, 259 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починаються з моменту порушення строку його погашення. Судом встановлено, що відповідачем було здійснено останній платіж 21 червня 2014 року. Даний факт підтверджується наданим представником позивача та перевіреного судом розрахунком заборгованості за договором б/н від 21.06.2014, укладеним між ПАТ „Акцент-Банк та [PERSON] Пунктом 2.2. кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах більш ніж на 31 день по зобовязаннях, строк яких не настав, Сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредит\-, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою. Згідно п.2.1. кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися шляхом внесення з 01 по 25 число кожного місяця платежу в сумі 1126,88 грн. Отже,строк звернення чергового платежу закінчився 25 липня 2014 року. Судом встановлено, що будь-яких інших платежів на користь банку відповідач не здійснювала. Кредитним договором встановлено, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення, тобто, 26 серпня 2014 року. Як встановлено судом, з позовом банк звернувся до суду лише 19 вересня 2017 року тобто, із пропуском строку позовної давності. Поважних причин пропуску строку звернення до суду банк не вказав, клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не подавалось. Таким чином, позовна заява датована 19 вересня 2017року, провадження у справі відкрито 19 вересня 2017року, тобто після спливу трьох років. За таких умов, є підстави відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України про застосування судом позовної давності за заявою сторони у спорі. Згідно з ч.ч 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Як слідує із ст. 266 ЦК України, зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Оскільки позивачем у заявленому позові ставиться питання про стягнення заборгованості, в тому числі, по нарахованих відсотках за користування кредитними коштами, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed