Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 29.05.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний Ощадбанк України» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією № 728 про надання кредиту в сумі 250000,00 гривень з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 28.05.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 19 % річних. Кредит надавався на споживчі потреби окремими частинами (траншами) за невідновлювальною кредитною лінією. Позивач вказує, що п.1.6 вищевказаного договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється позичальником до останнього робочого дня кожного місяця, рівними частинами, починаючи з червня 2009 року, в розмірі 5209 гривень та на умовах, що визначені цим договором, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк». Додатковою угодою №1 до договору про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією № 728 від 29.05.2008 укладеною 27 липня 2009 року визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником до останнього робочого дня кожного місяця рівними частинами в розмірі 2129 грн., останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити до 26 липня 2019 року в сумі 2085 грн. Додатковою угодою № 2 до договору про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією № 728 від 29.05.2008 укладеною 22 березня 2010 року визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником до останнього робочого дня кожного місяця рівними частинами в розмірі 2233 грн., останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити до 26 липня 2019 року в сумі 2231 грн. Додатковим договором № 3 до Кредитного договору № 728 від 29.05.2008 укладеним 01 лютого 2011 року визначено, що нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця починаючи з лютого 2011 року. Позичальник зобовязався щомісячно сплачувати проценти та проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2233 грн., останній платіж здійснити не пізніше 19 липня 2019 року. Згідно п.5.2 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 02.11.2017 становить 558648,00 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 186410,79 грн.; заборгованість за процентами 58590,24 грн.; нарахована пеня 274725,18 грн.; загальна сума 3% річних (ст.625 ЦК України) - 30310,46 грн.; загальна сума втрат банку від інфляції 8611,33 грн. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2015 з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією № 728 в сумі 261142,68 грн. Рішення суду не виконано. Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 29.05.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір. Предметом іпотечного договору є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,18 га. та розташований на ній житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Садова, 13. Відповідно до положень Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобовязання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині. Згідно п.6.2 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет Іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку. В 2014 році в ході перевірки стану предмета іпотеки, позивач дізнався, що іпотекодавець [PERSON] помер. В порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України, 26.09.2014 Банк звернувся в Ковельську державну нотаріальну контору з претензією до спадкоємців [PERSON] Ковельська державна нотаріальна контора повідомила, що державним нотаріусом була зареєстрована спадкова справа за №374/2014 в Спадковому реєстрі щодо майна померлого [PERSON], а також зазначено, що спадкоємці померлою боржника не звертались до нотаріуса з приводу прийняття спадщини. Позивач вказує, що ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця положення зазначеної норми не містять. Вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не виявилось можливим, тому позивач просить з метою погашення заборгованості та судових витрат за договором про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією № 728 від 29.05.2008, звернути стягнення на предмети іпотеки: земельну ділянку площею 0.18 га., кадастровий номер 0722183600:01:001:0301, яка розташована по вул. Садова, 13 в с. Колодяжне, Ковельського району Волинської області та на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Садова, № 13, загальною площею 174.6 кв.м., за іпотечним договором від 29.05.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 6, яке на праві власності належало [PERSON], встановивши спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»,\~за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, відповідача було викликано через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, шляхом опублікування оголошення на сторінці Ковельського міськрайонного суду Волинської області.\~\~ Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України,\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про причини неявки не повідомила, за правилами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст.\~223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача, по наявних у справі доказах та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно договору про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією №728, який було укладено 29.05.2008 року між\~ ВАТ «Держаний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], останній було надано кредит в сумі 250000 гривень строком на 12 місяців з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 28.05.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 19 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені цим договором. Додатковою угодою №1 до договору про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією № 728 від 29.05.2008 укладеною 27 липня 2009 року визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником до останнього робочого дня кожного місяця рівними частинами в розмірі 2129 грн. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити до 26 липня 2019 року в сумі 2085 грн. Додатковою угодою № 2 до договору про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією № 728 від 29.05.2008 укладеною 22 березня 2010 року визначено, що погашення кредиту здійснюється позичальником до останнього робочого дня кожного місяця рівними частинами в розмірі 2233 грн. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити до 26 липня 2019 року в сумі 2231 грн. Додатковим договором № 3 до Кредитного договору № 728 від 29.05.2008 укладеним 01 лютого 2011 року визначено, що нараховані проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця починаючи з лютого 2011 року. Позичальник зобовязався щомісячно сплачувати проценти та проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2233 грн. Останній платіж здійснити не пізніше 19 липня 2019 року. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12.02.2015, яке набуло законної сили, з відповідача [PERSON] в користь позивача стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією №728 від 29.05.2008 року в сумі 261142,68 гривень. На даний час боржником рішення суду не виконано. Згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 02.11.2017 заборгованість [PERSON] за договором про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією №728 від 29.05.2008 року становить 558648,00 грн. з яких: заборгованість за кредитом 186410,79 грн.; заборгованість за процентами 58590,24 грн.; нарахована пеня 274725,18 грн.; загальна сума 3% річних (ст.625 ЦК України) - 30310,46 грн.; загальна сума втрат банку від інфляції 8611,33 грн. Позивач зазначає, що 29.05.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] в забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за договором про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією №728 від 29.05.2008 рокубуло укладено іпотечний договір, згідно з умов якого іпотекодавець ([PERSON]Г.) передав в іпотеку іпотекодержателю (ПАТ «державний ощадний банк України») наступне нерухоме майно предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0.18 га., кадастровий номер 0722183600:01:001:0301, яка розташована по вул. Садова, 13 в с. Колодяжне, Ковельського району Волинської області та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Садова, № 13, загальною площею 174.6 кв.м. Відповідно до п. 6.2 іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет Іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки (ч. 1, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобовязанням. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути тягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку»). Судом встановлено, що [PERSON] помер 04 лютого 2009 року. У 2014 році, в ході перевірки стану предмета іпотеки, Банку стало відомо про смерть іпотекодавця [PERSON] та 26.09.2014 Банк звернувся до нотаріального органу за місце відкриття спадщини з вимогою (претензією) до спадкоємців [PERSON] З відповіді Ковельської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Порядок прийняття спадщини визначений\~Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у\~ст. 1219 ЦК України (статті\~1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 1268 ЦК України,\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~статті 608 ЦК України,\~зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені\~статтею 1219 ЦК України. Таким чином, зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. За змістом\~статті 1281 ЦК України,\~спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 8 квітня 2015 року (справа № 6-33цс15), аналіз норм статей\~1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває\~\~прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми\~статті 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей\~1281, 1282 ЦК України\~щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених\~статею 1281 ЦК України\~строків предявлення\~\~вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. За відомостями підрозділу УДМС України у Волинській області, [PERSON] з 23.04.2007 зареєстрована за адресою: [INFO], тобто на час смерті спадкодавця постійно з ним проживала та була зареєстрована. Тобто, судом встановлено, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, а саме: вона проживає в будинку, який є іпотечним майном, проте не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Тобто неотримання спадкоємцем іпотекодавця свідоцтва про право власності на нерухоме майно не свідчить про неприйняття нею спадщини. Таким чином, до боржника після смерті іпотекодавця, як до спадкоємця, який порушив свої зобовязання за кредитним договором переходять обовязки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять. Згідно із ч. 1ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 36 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Суд вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (глава 87 ЦК України) та «оформлення спадщини» (глава 89 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини, згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 1ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи викладене, слід дійти до висновку, що у даному випадку спадкоємцем померлого [PERSON], яким є відповідач у справі [PERSON] було прийнято спадщину після його смерті. Відсутність свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок та земельну ділянку, які є предметом іпотеки не спростовує факту її прийняття, оскільки відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.. Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку»встановлено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Судом встановлено, що рішення Ковельського міськрайонного суду від 12.02.2015 про стягнення з [PERSON] в користь позивача заборгованості за кредитним договором боржником не виконано. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-73цс13 від 4 вересня 2013 року. Судом встановлено, що спадкодавець відповідача [PERSON] виступав іпотекодавцем за договором іпотеки. У звязку з його смертю відкрилася спадщина, яку прийняла відповідач [PERSON], оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, тому до неї перейшли обовязки іпотекодавця [PERSON] в межах вартості предмета іпотеки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування. З огляду на викладене, враховуючи встановлення факту порушення виконання зобовязань позичальником [PERSON] за договором про іпотечний кредит за невідновлювальною кредитною лінією №728 від 29.05.2008 року забезпеченим іпотекою, предметом якої є земельна ділянка та розташований на ній житловий будинок, тому суд вважає, що у даному випадку достатньо правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; 2) опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; 5) пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; 6) початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд вважає за необхідне встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог\~Закону України «Про іпотеку»\~за початковою ціною встановленою на рівні: 896000 гривень за земельну ділянку площею 0.18 га., кадастровий номер 0722183600:01:001:0301, яка розташована по вул. Садова, 13 в с. Колодяжне, Ковельського району Волинської області та 105000 гривень за житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Садова, № 13, загальною площею 174.6 кв.м. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved