Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 71164 грн. 89 коп. та судові витрати, а також стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] 1000 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] згідно кредитного договору № б/н від 10 грудня 2012 року, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач виконує свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів неналежним чином, утворилась заборгованість за договором, яка станом на 28 лютого 2015 року складає 72164 грн. 89 коп., з яких: 50026,61 грн. - заборгованість за кредитом, 17735,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 490,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,0 грн. - штрафу (фіксована частина), 3412,61 грн. - штрафу (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 71164 грн. 89 коп. та судові витрати. Також, у відповідності до договору поруки № 02/ДЗ від 15 серпня 2014 року, укладеного між позивачем та [PERSON] кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] забезпечено порукою у розмірі 1000 грн., які позивач просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на його користь. Від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за його відсутності, та надано згоду на винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заперечував проти задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до статті 526, частин 1 статті 530 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Правовідносини щодо надання позики (кредиту) передбачають право позикодавця (кредитора) на отримання процентів від позиченої суми, розмір та порядок сплати яких визначається договором (статті 1048,1056-1 ЦК). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки - пені та штрафу (стаття 611 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За змістом статті 256 ЦК право на звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу реалізується з дотриманням строків позовної давності. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Боржник зобов'язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Судом встановлено, що 18 лютого 2011 року на підставі письмової заяви між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було відкрито картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку («Універсальна»/gold) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів року, визначеним розміром щомісячного платежу -7% від суми заборгованості та строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки 2 роки (а.с. 8-34). Заява [PERSON] містить зазначення про те, що позичальник ознайомлений та згодний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною карткою та Тарифами банку, які і складають договір про надання банківських послуг (а.с. 8). Відповідач свої зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 28 лютого 2015 року складає 72164 грн. 89 коп., з яких: 50026,61 грн. - заборгованість за кредитом, 17735,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 490,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,0 грн. - штрафу (фіксована частина), 3412,61 грн. - штрафу (процентна складова). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж [PERSON] здійснив 02.09.2014 року (а.с. 6-7). Здійснення цих операцій свідчить про продовження сторонами кредитних відносин. При визначенні розміру штрафу, який підлягає сплаті, суд вважає, що відповідно до умов кредитування нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення понад певний строк), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст.. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, суд вважає обґрунтованим лише штраф в фіксованій частині за пунктом 2.1.1.7.6 Правил (а.с. 30) - 500,0 грн. В частині нарахування позивачем 3412,61 грн. - штрафу (процентна складова), слід відмовити в задоволенні. Суд вважає обґрунтованими вимоги ПриватБанку щодо стягнення кредитної заборгованості станом на 28 лютого 2015 року: 68752 грн. 28 коп., з яких: 50026,61 грн. - заборгованість за кредитом, 17735,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 490,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,0 грн. - штрафу (фіксована частина). Крім того, зобов'язання позичальника, що випливають з кредитного договору, були забезпечені шляхом укладення з [PERSON] договору поруки № 02/ДЗ від 15.08.2014 року, що обмежується сумою 1000 грн. (а.с. 35-36). Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За такого вимоги банку в даній частині позову про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на його користь забезпечення порукою кредитного договору у розмірі 1000 грн. підлягають задоволенню На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial