Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне\~товариство комерційний\~банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.11.2007 року (далі кредитний договір), укладеним у вигляді заяви між позивачем і [PERSON] разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку». В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що відповідно\~до вказаного\~кредитного договору\~[PERSON]\~отримав кредит\~в сумі\~300,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~22,80\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~Проте,\~грошові зобов'язання\~відповідно до\~умов кредитного\~договору [PERSON]\~належним чином\~не виконуються,\~що є\~підставою для\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за кредитним\~договором,\~яка станом\~на 30.04.2018р.\~становить 12397,38\~грн.\~та складається\~з наступного:\~191,\~78\~грн.\~ заборгованість\~за кредитом;\~7323,52\~грн.\~-заборгованість\~по процентам\~за користування\~кредитом;\~4053,63\~грн.\~ заборгованість\~за пенею\~та комісією,\~ а\~також 250\~грн.\~штрафу (фіксованої\~частини)\~та 578,45\~грн.\~штрафу (процентної\~складової). Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що заборгованість у відповідача виникла ще 01.01.2008р., тобто саме тоді у позивача і виникло право на звернення до суду. Передбачений законодавством трирічний строк позовної давності закінчився у 2011р., а позов до суду подано у 2018р.. Окрім того, жодних договорів про збільшення терміну позовної давності відповідач не підписував. Жодних дій на визнання ним боргу [PERSON] не вчиняв. Просить в задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити без його участі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.11.2007 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням заяви позичальника відповідач підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Із заяви позичальника вбачається, що відповідач ознайомився та згідний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. Згідно з п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При цьому в п. 4.6 Умов і правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, які відкриті в валюті кредитного ліміту,\~в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором при настанні строків платежів. Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 12397,38 грн., що складається з: 191,78 грн.\~заборгованості за кредитом; 7323,52 грн.\~заборгованості за відсотками за користування кредитом; 4053,63 грн.\~заборгованості за пенею та комісією; штрафів: 250,00 грн.\~фіксованої частини; 578,45 грн.\~процентної складової. Згідно зі статтею\~1050\~та частиною 1 статті\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами статей\~526,\~530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із\~статтею 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом із тим,\~статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною 1\~статті 260 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частинами 3 та 4\~статті 267 ЦК України\~передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом, кредитні кошти були надані відповідачу 05.11.2007 року. Відповідно до наданої представником позивача виписки з рахунку відповідача, останній платіж за кредитним договором зроблений відповідачем 11.08.2015 року, а з даним позовом Банк звернувся до суду лише 16.05.2018р.. Однак, даний платіж було здійснено самостійно позивачем без погодження з боржником шляхом автоматичного списання коштів з інших рахунків. Отже, дії відповідача, які б свідчили про визнання ним боргу або іншого обов'язку, які б свідчили про переривання строку позовної давності в матеріалах справи відсутні. Таким чином, автоматичне списання банком частини суми кредиту з іншого рахунку в 2015 році не може свідчити про визнання боргу відповідачем та не може слугувати підставою для переривання строку позовної давності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що ПАТ КБ\~«ПриватБанк»\~пропущено строк позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 05.11.2007 року. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог ПАТ КБ\~«ПриватБанк», у задоволенні позову необхідно відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed