Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Алчевськкокс» (далі ПАТ) 11 червня 2014 р. звернулося до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що гуртожиток [ADDRESS] знаходиться на його балансовому обліку. Відповідач [PERSON] зареєстрований у цьому гуртожитку з серпня 1991 р., але з листопада 2013 р. він без поважних причин в ньому не проживає, плату за користування жилою площею і за комунальні послуги не вносить, тому просить задовольнити його вимоги, визнати його таким, що втратив право користування кімнатою у гуртожитку, зняти його з реєстраційного обліку, стягнути заборгованість за користування кімнатою у розмірі 1 807 грн. 92 коп. та судові витрати у розмірі 458 грн. 80 коп. У судовому засіданні представник позивача Тронова С.І. позовні вимоги ПАТ підтримала. [PERSON], якого було повідомлено судовою повісткою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, тому суд вважає за необхідне справу розглянути за відсутності відповідача заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ задовольнити частково. Відповідно до ст.ст.6, 127, 131 ЖК України жили будинки і жили приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Такі приміщення зберігаються за ними під час їх роботи або навчання. Згідно до ч.1 ст.71 цього Кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шести місяців, провадиться в судовому порядку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Гуртожиток [ADDRESS] знаходиться на балансі ПАТ. [PERSON] зареєстрований у цьому гуртожитку з 9 серпня 1991 р. на підставі працевлаштування на ПАТ. З листопада 2013 р. відповідач в ньому не проживає, що підтверджується актом комісії огляду гуртожитку від 19 травня 2014 р. Відповідно до довідки, відповідачу, за період з лютого 2013 р. по 26 травня 2014 р., нарахована заборгованість за користування кімнатою у розмірі 1 872 грн. 12 коп., яку він повинен сплатити за правилами ст. 130 ЖК України, п.38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Радою Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року № 208. Що стосується вимог позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, то суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити з огляду на наступне. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник гуртожитку має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення ; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Тобто рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування кімнатою, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку. Крім того, позивач не заявляв вимоги до Алчевського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про зняття відповідача з реєстраційного обліку. Позивач при звернені до суду сплатив судовий збір у розмірі 458 грн. 80 коп. за вимоги немайнового характеру та таку ж суму за вимоги майнового характеру, тому згідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України необхідно їх стягнути з відповідача.

Outcome: partial