Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі по тексту - Банк) звернулося до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту на загальну суму 151526,81 грн., а також судовий збір в розмірі 1515,27 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Банком і [PERSON] 11червня 2007 року був укладений кредитний договір № 1614-н та додаткова угода № 1 від 27.09.2007р. до нього (далі по тексту - Договір), відповідно до якого Банк надав кредит в сумі 208250,00 грн., для придбання пасажирського автобусу, зі сплатою відсотків за користування кредитом і терміном остаточного погашення не пізніше 11 червня 2012 року. Відповідно до умов зазначеного договору, Банк надав кредит, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 280250,00 грн., однак зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 13 грудня 2010 року з відповідача на користь Банку було стягнуто заборгованість у розмірі 231370,65 грн.; заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 14 березня 2013 року з відповідача на користь Банку було стягнуто заборгованість у розмірі 95688,36 грн. Оскільки Договір розірвано не було, позивач посилається на те, що ухвалені рішення суду не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені, тому відповідно до умов Договору станом на 17.04.2014р. у відповідача виникла заборгованість перед Банком на загальну суму 151526,81 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень, відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Між Банком (а.с. 25, 26, 27) та [PERSON] (а.с. 24) 11.06.2007р. був укладений кредитний договір № 1614-н на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит на суму 208250,00 грн. зі сплатою 17,00% річних (а.с. 18-22), та додаткова угода № 1 від 27.09.2007р. (а.с. 23) відповідно до яких Банк зобов'язався передати обумовлену договором суму шляхом перерахування коштів з кредитного рахунку Позичальника на кредитний рахунок продавця для здійснення оплати за автомобіль ВАЗ А-079.14 і надав її Позичальнику, а Позичальник зобов'язався повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним, а також інші платежі, обумовлені кредитним договором. 13 грудня 2010 року Арцизьким районним судом Одеської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь Банку заборгованості за вищезазначеним договором кредиту в сумі 231370,65 грн. (а.с. 14-15) та 14 березня 2013 року - на суму 95688,36 грн. (а.с. 16-17), однак до наявного часу відповідачем рішення суду не виконані, а також не виконані зобов'язання перед Банком сплатити отриманий кредит та відсотки за користування ним. Крім того, рішенням суду від 13 грудня 2010 року встановлено факт укладення між Банком та відповідачем договору кредиту та отримання відповідачем кредитних коштів (а.с. 14), тому ці обставини доказуванню не підлягають в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України. В порушення умов кредитного договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед Банком, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 17.04.2014р., з урахуванням заборгованості по кредиту, процентам, пені склала загальну суму 151526,81 грн. (а.с. 5, 6-7, 8-10, 11-13). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Однак, всупереч умовам договору та вимог чинного законодавства відповідач належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав та не здійснював повернення кредиту у встановлені договором строки у повному обсязі. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.04.2014р. становить 151526,81 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 3000,00 грн.; заборгованість по відсоткам - 79523,67 грн.; пеня за прострочений основний борг - 38343,29 грн.; пеня за прострочені відсотки - 30659,85 грн. (а.с. 5, 6-7, 8-10, 11-13). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Заперечень проти суми позову відповідач не подав, заявою визнав позовні вимоги. Судом не встановлено, що боржник не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку непереборної сили, тому відповідачка має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 151526,81 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved