Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11236 гривень 27 коп., посилаючись на те, що 10 грудня 2011року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н (надалі кредитний договір), відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, станом на 29 лютого 2016 року за відповідачем склалася заборгованість в сумі 11236,27 грн.. В зв'язку з чим, банк просить стягнути цю суму заборгованості з відповідача, а також судові витрати по справі - судовий збір в сумі 1378,00 грн., та витрати за публікацію оголошення про виклик відповідача в газеті в сумі 243,00 грн.. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] згідно поштового повідомлення, яке повернулось до суду, за місцем реєстрації не проживає, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення в газеті («Наддніпрянська правда» № 49 від 04 липня 2016 року) до судового засідання не з'явився, і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, 10 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5700,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Позичальник зобов'язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви, умов та Правил надання банківських послуг, з якими він був ознайомлений під підпис Проте, в порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань та вимог чинного Цивільного кодексу України, відповідач не виконує їх належним чином. Так, станом на 29 лютого 2016 року відповідач згідно наданого розрахунку має заборгованість - 11236,27 грн., що складається: - 3255,10 грн. - заборгованість за кредитом; 5269,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 511,25 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З вимог ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позичальник неналежно виконував свої обов'язки по кредитному договору, тим що у встановлені строки не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ним, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість по кредиту, то є підстави для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Але, суд не погоджується з позивачем в частині стягнення штрафу в розмірі 500-00 грн. - фіксована частина, та штрафу в розмірі 511,25 грн. - процентна складова. Тобто, позивач просить застосувати до відповідача два штрафи за одне і те саме порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України, зі змісту якої вбачається, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, тому вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) задоволенню не підлягають. Крім того, враховуючи те, що позов задоволено частково на загальну суму 10736,27 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., згідно ст. 88 ЦПК України. Також, згідно п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до матеріалів цивільної справи позивачем було надано оголошення у газеті «Наддніпрянська Правда» № 49 від 04 липня 2016 року про виклик до суду відповідача, та сплачено за публікацію оголошення в газеті 243,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням на вказану суму, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial