Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулося в липні 2016 року до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором. 01.08.2016 ухвалою судді відкрито провадження у даній цивільній справі. 02.04.2019 р. здійснено повторний авторозподіл вказаної цивільної справи та передано справу на розгляд судді Польської М.В. Ухвалою судді прийнято справу до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судовому засіданні 04.06.2019р. позов визнав частково, просив суд врахувати подвійне нарахування позивачем неустойки у вигляді пені та штрафу, а також просив одночасно розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців в зв`язку з важким фінансовим становищем. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного договору №б/н від 05.02.2011р. відповідач отримав кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць, тобто 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому строк дії договору у заяві не визначено, проте кінцевим терміном повернення кредиту є термін - строк дії виданої платіжної картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між сторонами кредитний договір (а.с.5-31). У порушення вимог закону та умов договору, відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31.05.2016 року утворилася заборгованість у сумі 12111.17 грн., з них: 286,19 грн. - заборгованість за кредитом, 7622, 07 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3150 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 552.91 грн - штраф (процентна складова) (а.с.4). Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 12111.17 грн та судові витрати. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до «Тарифи Банку» банк нараховує відсотки за користування кредитом в вищевказаному розмірі, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3.Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг за отриманою випискою про стан картрахунку позичальником. Відповідно до кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, а саме до 25 числа місяця наступного за звітним, позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню та штраф (а.с.6). Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, позивач в повному обсязі виконав зобов`язання, визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, відповідач неналежно виконував взяті на себе за Анкетою- Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобов`язання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором. Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов`язань за договором належним чином та у встановлені строки. Разом з тим, з метою повноти з`ясування судом обґрунтованості доводів позивача щодо правомірності нарахування %, пені і штрафу на заборгованість по тілу кредиту, а також для з`ясування судом строку дії кредитних зобов`язань та можливого перевипуску платіжної картки, відповідач не вказав суду таких даних, водночас повідомив, що така банківська картка була ним втрачена. При цьому, не клопотав перед судом про витребування таких даних у позивача, тому суд враховує визнання позову відповідачем в частині нарахованої банком заборгованості - тіла кредиту, відсотків та пені, окрім штрафних санкцій. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що штраф і пеня застосовані позивачем одночасно за одне й те саме порушення - недотримання строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, зазначене є порушенням встановленої у статті 61 Конституції України заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, суд вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, процентах, пені, а щодо штрафних санкцій така вимога до задоволення не підлягає. Щодо клопотання відповідача розстрочити виконання рішення суду, то з врахуванням вимог ч.1 ст.267 та п.2 ч.7ст.265 ЦПК України, суд вправі розстрочити виконання рішення суду (після набрання чинності даного рішення), а тому вважає за можливе розстрочити стягнуту суми боргу на 6 місяців рівними платежами до 01 числа щомісяця наступного за місяцем в якому має бути сплачена частина стягнутої суми. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1378 грн. підлягає стягненню з відповідача. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: partial