Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі - ПАТ КБ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») звернулось до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 558862,23 грн. за кредитним договором №250412-UAH від 25 квітня 2012 року та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 квітня 2012 року між ПАТ КБ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №250412-UAH, за яким останній отримав кредит у розмірі 800 000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2017 року. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №250412-UAH від 25 квітня 2012 року виконав перед відповідачем у повному обсязі, проте останній неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором. Станом на 08 квітня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить - 558 862,23 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 359 904,68 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 95 151,94 грн.; пеня за несплаченим кредитом - 50 496,26 грн., пеня за несплаченими відсотками - 27 878,30 грн.; 3% річних за несплаченим кредитом - 3 156, 26 грн.; 3% річних за несплаченими відсотками - 1 723,28 грн.; інфляції за користування кредитом - 11 605,13 грн.; інфляції за нарахованими відсотками за користування кредитом - 7 946,38 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2017 постановлено цивільну справу за позовом ПАТ «Банк Кредит Дінпро» до [PERSON] передати за підсудністю на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача під час розгляду справи по суті позовні вимоги визнав частково лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі посилаючись на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 25 квітня 2012 року між ПАТ КБ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» і [PERSON] було укладено кредитний договір №250412-UAH, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 800 000,00 гривень на споживчі цілі в тому числі на ремонт квартири зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20% річних з кінцевим терміном повернення 24 квітня 2017 року (т.1, а.с. 10-19). У зазначеному договорі (п. 12) відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний кредитний договір разом з графіком платежів, заявою про надання кредиту, тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору встановлено, що у разі порушення п. 4.3 цього Договору, плата за користування одержаним кредитом в період, який починається на наступний день за днем погашення кредиту (його частини) згідно цього договору і до дня фактичного повернення кредиту позичальником, встановлюється в розмірі 40% сорока відсотків річних. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №250412-UAH від 25 квітня 2012 року встановлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі проводив погашення по кредиту, відсоткам, а також іншим витратам, що є порушення умов даного договору (т.1, а.с. 5-9). Станом на 08 квітня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить - 558 862,23 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 359 904,68 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 95 151,94 грн.; пеня за несплаченим кредитом - 50 496,26 грн., пеня за несплаченими відсотками - 27 878,30 грн.; 3% річних за несплаченим кредитом - 3156,26 грн.; 3% річних за несплаченими відсотками - 1723,28 грн.; інфляції за користування кредитом - 11605,13 грн.; інфляції за нарахованими відсотками за користування кредитом - 7946,38 грн. (т.1, а.с. 5-9). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Оскільки судом установлено, що позивач виконав свої обов`язки за кредитним договором №250412-UAH від 25 квітня 2012 року перед відповідачем, надав відповідачу кредит в розмірі 800000,00 гривень відповідно до умов договору, а відповідач взяті по договору обов`язки не виконав, тіло кредиту та відсотки за користування кредитом не повернув, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму - 456056,62 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом - 359904,68 грн., заборгованості за відсотками - 96151,94 грн., то суд робить висновок про задоволення позову в цій частині. Разом з тим, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несплаченими відсотками за користування кредитом не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті другої Закону України «Про тимчасові заходи не період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Зазначена обставина підтверджується копією довідки № 3005012940 від 02 серпня 2016 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, з змісту якої вбачається, що [PERSON] постійно проживав у квартирі [ADDRESS] , є особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території (т.1, а.с. 66). Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, в якому міститься м. Донецьк Донецької області. Національний банк України своїми листами від 13.10.2014 № 47-411/58939 та від 05.11.2014 № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. З огляду на викладене, судом приймається рішення про відмову у задоволенні позову позивача в частині стягнення з відповідача пені за несплаченим кредитом у розмірі 50496,26 грн. та пені за несплаченими відсотками у розмірі 27878,30 грн. Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. При розгляді справ про стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, за що ст. 625 ЦК України передбачена цивільно-правова відповідальність слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Положення кредитного договору передбачають можливість нарахування пені та штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, які стягуються позивачем, що виключає нарахування 3% річних та інфляційних витрат в порядку ст. 625 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних за несплаченим кредитом, 3% річних за несплаченими відсотками, інфляції за користування кредитом та інфляції за нарахованими відсотками за користування кредитом згідно ст. 625 ЦК України не підлягають задоволенню. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму в розмірі 456056,62 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом - 359904,68 грн., заборгованості за відсотками - 96151,94 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial