Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК (далі позивач, банк), діючи через свого представника по довіреності Чепіги Д. О., звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 04 травня 2012 року у розмірі 48 790 грн. 08 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Станом на 10 травня 2019 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 48790 грн. 08 коп., з яких 3 778 грн. 43 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 38 812 грн. 12 коп. заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 2\~299 грн. 53 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов`язання. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Відповідачу надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом із матеріалами позовної заяви, які він отримав 24 вересня 2019 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 3400002261234 (а. с. 41). Відзиву на позовну заяву, зустрічний позов, клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження суду не подав, що є підставою у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України для розгляду справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом із копії анкети-заяви відповідачки б/н від 04 травня 2012 року (а. с. 11) вбачається, що між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, а саме надання кредиту. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна (а. с. 12) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а. с. 13-27). Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 10 травня 2019 року (а. с. 7-10) утворилася заборгованість за кредитним договором [PERSON] загальним розміром 48 790,08 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 3\~778,43 грн., 38\~812,12 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 3400,00 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., фіксована складова штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу 2 299,53 грн. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст.\~551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення штрафів та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 травня 2012 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заявлених до стягнення позивачем нарахованої пені та штрафів, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити за недоведеністю. Розглядаючи позовні вимоги в іншій частині судом встановлено, що згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до поданого позивачем розрахунку станом на 10 травня 2019 року у відповідачки наявна заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 3\~778 грн. 43 коп. З огляду на викладене, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вбачає підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 3 778 грн. 43 коп. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 148 грн. 77 коп. (3778,43 х 1\~921, 00 / 48\~790, 08).

Outcome: partial