Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11372709000, згідно якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 77000 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 17.07.2018 року із сплатою 15% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 17.07.2008 року між [PERSON], [PERSON] був укладений Іпотечний договір відповідно до умов якого Іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], 27.09.2002 року. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 75065,41 доларів США, що в еквіваленті складає 758851,25 грн., - заборгованості по відсоткам в розмірі 76894,27 доларів США, що в еквіваленті складає 777339,55 грн. В рахунок виконання основного зобов'язання позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в Іпотечному договорі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідачі, представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 17.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11372709000, згідно якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 77000 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 17.07.2018 року із сплатою 15% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 17.07.2008 року між [PERSON], [PERSON] був укладений Іпотечний договір відповідно до умов якого Іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], 27.09.2002 року. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 151959,68 доларів США, що в еквіваленті складає 1536190,80 грн. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, та АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved