Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 07.11.2007 року відповідно до укладеного договору №HEXRRX1280150 від 07.11.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 3036,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці з 07.11.2007 р. по 07.11.2009 р. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява тазом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 12.04.2018 року має заборгованість в сумі 28645,07 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 400,41 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 346,01 грн.; заборгованості за комісією 2436,61 грн.; заборгованості за пенею 23621,80 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 1340,24 грн., яку позивач просить стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» та понесені судові витрати. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 08 серпня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 31.08.2018 до Скадовського районного суду Херсонської області надійшов відзив від відповідача в якому він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та застосувати наслідки спливу строку позовної давності. У відзиві відповідач пояснив, що дійсно отримав кредит у ЗАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 3036,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці з 07.11.2007 р. по 07.11.2009 р. Однак при цьому його не ознайомлювали з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» та він не підписував договір з банком про збільшення строку позовної давності до 5 років. Він сплачував обовязкові платежі, та останній платіж було виконано 05.11.2009 року. Після вказаного часу він платежі по кредиту не здійснював, а тому вважає що позивачем пропущено строк позовної давності в звязку з чим просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того надав клопотання щодо продовження розгляду справи у спрощеному порядку з викликом сторін. 10.10.2018 р. до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позову у повному обсязі та повідомив, що з [PERSON] 07.11.2007 року укладено договір №HEXRRX1280150 від 07.11.2007 року згідно якого він отримав кредит у розмірі 3036,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці з 07.11.2007 р. по 07.11.2009 р. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява тазом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір. Відповідно до умов договору [PERSON] нараховані відсотки за користуванням кредиту, комісію та пеню. Крім того до відповідача застосовано штрафи за невиконання умов договору. Розрахунок заборгованості приведено у позовній заяві. Щодо спливу позовної давності то вважає, що її перебіг було перервано сплатою 27.07.2015 р. сум заборгованості 365,40 та 2042,65 грн. в звязку з чим подача позову 22.06.2018 р. проведена в продовж строків позовної давності. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року продовжено подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився, відповідно до клопотання доданого до позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не зявився. Представник відповідача заявлений позов вважає необґрунтованим, просить в його задоволенні відмовити та застосувати наслідки спливу строку позовної давності. При цьому пояснив, що останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] здійснив 05.11.2009 року, після чого більше заборгованість не погашав. Відповідач не укладав з позивачем будь-якого договору щодо збільшення строку позовної давності до 5 років. Щодо сплати 27.07.2015 р. сум заборгованості 365,40 та 2042,65 грн. повідомив, що 18.12.2014 року\~ апеляційним судом Херсонської області було ухвалено рішення яким рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 13.10.2014 р. по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було скасовано та ухвалено нове рішення, яким з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом №HEXRRX06030065 від 14.05.2007 р. в розмірі 2042,65 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 365,40 грн. Також в наданій позивачем виписці з рахунку [PERSON] зазначено, що 24.09.2015 р. кошти в сумі 365,40 грн. та\~ 2042,65 грн. надійшли від «ГИС» тобто від державної виконавчої служби, а не від [PERSON] і це кошти щодо стягнення заборгованості за договором №HEXRRX06030065 від 14.05.2007 р., а не за договором №HEXRRX1280150 від 07.11.2007 року. В звязку з чим підстав для переривання 24.09.2015 р. строку позовної давності немає. Крім того зазначив, що одночасне стягнення штрафу та пені за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 598 ЦК України зазначає, що зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно кредитного договору №HEXRRX1280150 від 07.11.2007 року, у формі Анкети позичальника [PERSON] надано строковий кредит у сумі 3036,00 грн. на строк 24 місяця з 07.11.2007 р. по 07.11.2009 р. з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 110,81 грн. одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 506,00 грн. Позичальник зобовязується суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам\~ («Розстрочка») («Стандарт»). Щомісячний платіж складає 253,96 грн. який повинен вноситись з «5» по «10» число кожного місяця. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 12.04.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 28645,07 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 400,41 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 346,01 грн.; заборгованості за комісією 2436,61 грн.; заборгованості за пенею 23621,80 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 1340,24 грн. Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам\~ («Розстрочка») («Стандарт»), пеня за порушення строків погашення кредиту та відсотків становить 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочки платежу (п. 5.1 Умов). Крім того, передбачено нарахування штрафу за порушення строків платежів за будь-яким з грошовим зобовязанням, передбачених договором, більше ніж на 30 днів 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п.5.3 Умов). Пункт 5.4. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам\~ («Розстрочка») («Стандарт»), зазначає, що нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань здійснюється протягом 3 років. Відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам\~ («Розстрочка») («Стандарт»), термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, пені, штрафів за даним договором збільшено до 5 років. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору в цій справі та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором позики, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до виписки по особовому рахунку, відповідач останній платіж здійснив 05.02.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору (заяви позичальника №HEXRRX12830150) строк дії договору зазначено до 07.11.2009 р., останній платіж повинен бути здійснений у листопаді 2009 року. Суд не погоджується з позивачем, що останній платіж [PERSON] було здійснено 24.09.2015 р. оскільки вказані платежі були здійснені не відповідачем, а Державною виконавчою службою під час примусового виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 18.12.2014 р. по справі №22-ц/791/3478/14, а тому відсутні підстави вважати що відповідач здійснював дії по погашенню заборгованості. Позивач звернувся до суду 22.06.2018 року. Пункт 5.5 щодо збільшення строку позовної давності до 5 років застосуванню не підлягає, оскільки умови договору щодо зміни строку позовної давності мають бути укладені в письмовій формі, тобто підписані позичальником, тоді як в даному випадку такого підпису немає. Таким чином підлягає застосуванню строк встановлений законом, а отже строк звернення з позовом в частині стягнення боргу, відсотків, та неустойки сплинув. Таким чином, беручи до уваги заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності щодо стягнення боргу, відсотків та неустойки, в задоволенні позову слід відмовити повністю в звязку зі спливом строків позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed