Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 28 березня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого, станом на 21 вересня 2017 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 13565 грн. 02 коп., з яких: 2114 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом, 3074 грн. 79 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7254 грн. 03 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 622 грн. 14 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 13565 грн. 02 коп., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 листопада 2017 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» - Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала /а.с. 34/. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України (який діяв на момент отримання відомостей), що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи /а.с. 46, 49, 50, 53, 54/, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову суду не надала. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 28 березня 2011 року та Умов та правил надання банківських послуг, 28 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг, згідно умов якого, відповідачу була надана кредитна карта «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості за договором здійснюється в наступному порядку: щомісячним платежем в розмірі 7% від суми залишку заборгованості за кредитом, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним. Заява [PERSON], Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. У вказаній письмовій заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов'язання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника відносно будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг, а саме поповнення карткового рахунку здійснюється клієнтом шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта. Згідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку. Які викладені на сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 21 вересня 2017 року за нею утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 2114,06 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 3074,79 гривень. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 21 вересня 2017 року були також нараховані заборгованості за пенею у розмірі 7254,03 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500,00 гривень фіксована частина та 622,14 гривень - процентна складова. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500,00 гривень фіксована частина та 622,14 гривень - процентна складова, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором б/н від 28 березня 2011 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 12442,88 гривень. Згідно платіжного доручення № PROM3В71ХN від 23 вересня 2017 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 12442,88 гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1467,52 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial