Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 3 грудня 2009 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушив умови договору, у звязку з чим станом на 19 січня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 22328 грн. 12 коп., а саме: 2768 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом; 15285 грн. 63 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2734 грн. 24 коп. заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1039 грн. 43 коп. штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у заяві. Суду пояснила, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами відбувалося відповідно до умов договору, згідно з яким Банк змінював процентну ставку, про, що повідомлялося Позичальника. 2734 грн. 24 коп., які позивач просить суд стягнути з відповідача - заборгованість по пені, яка нарахована відповідно до умов договору. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 3 грудня 2009 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості щомісяця. Згідно з умовами кредитування погашення заборгованості мало відбуватися щомісячним платежами у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.7-8). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 19 січня 2016 року становить 18054 грн. 45 коп.: 2768 грн. 82 коп. заборгованість за кредитом; 15285 грн. 63 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; (а.с.4-6). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Зокрема за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня, яка згідно з розрахунком позивача становить2734 грн. 24 коп. Також п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору передбачено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених Договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с.8-14). Згідно з розрахунком позивача штраф складає: 500 грн. фіксована складова та 1039 грн. 43 коп. процентна складова. При цьому процентна складова, а саме 5% від суми позову розрахована, в тому числі, на суму пені. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є видом забезпечення виконання зобовязання, а не сумою заборгованості. Нарахування штрафу у виді 5% від суми пені є по суті нарахуванням процентів на неустойку, що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України не допустимо. У звязку з цим, суд вважає, що штраф у виді 5% від суми заборгованості може бути нарахований лише на суму заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитними коштами. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у виді процентної складової 5% від суми нарахованої пені необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу суд виходить з наступного розрахунку: 500 грн. фіксована складова штрафу та 5% від суми заборгованості (18054 грн. 45 коп.) 902 грн. 72 коп. Саме ці суми штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial