Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі начальника філії\~ Головного\~управління по\~м.\~Києву та\~Київській області\~АТ «Ощадбанк»\~[PERSON] звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, якою просило стягнути з неї на користь цього банку кредитну заборгованість, яка станом на 13.09.2018 року складає 3096,09 гривень, з яких 1490,85 грн. основна заборгованість (прострочена); 722,47 грн. проценти за користування кредитом (строкові); 637,99 грн. пеня за прострочену заборгованість; 12,10 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 34,20 грн. сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів; 132,69 грн. сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 49,75 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту; 16,04 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1762,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причину неявки суду\~\~не повідомила. Судом\~\~винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим розглядом встановлено, що 16.12.2016 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10026/0530 філії Головного управління по м. Києву (надалі за текстом\~АТ «Ощадбанк»), укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, за яким банк надав клієнту платіжну карту та встановив кредитний ліміт в сумі 1500,00 грн., а [PERSON] взяла на себе зобовязання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі та інші платежі, передбачені кредитним договором (а.с.9, 10, 11, 12). АТ «Ощадбанк» звертався до відповідача з вимогою щодо повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 14-15), відповідач належно не виконувала свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 13.09.2018 року виникла заборгованість за кредитним договором\~у розмірі 3096,09 гривень, з яких 1490,85 грн. основна заборгованість (прострочена); 722,47 грн. проценти за користування кредитом (строкові); 637,99 грн. пеня за прострочену заборгованість; 12,10 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 34,20 грн. сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів; 132,69 грн. сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 49,75 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту; 16,04 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Відповідно до ч.1\~ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 2458,10 гривень, з яких 1490,85 грн. основна заборгованість (прострочена); 722,47 грн. проценти за користування кредитом (строкові); 12,10 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 34,20 грн. сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів; 132,69 грн. сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 49,75 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту; 16,04 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів є обґрунтованими\~та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості\~та його розрахунок відповідачем\~не спростований. В частині стягнення з відповідача пені за прострочену заборгованість в сумі 637,99 грн., суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Отже, зобов'язання за своїм значенням поділяються на: основні зобов'язання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобов'язання які забезпечують належне виконання основних зобов'язань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобов'язання. Відповідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, основним зобов'язанням позичальника [PERSON] за договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафа, пені). Відповідно\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги\~статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, в якому міститься м. Луганськ. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], б. 10, а тому вона є суб'єктом\~Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~\~і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10026/0530 філії Головного управління по м. Києву та [PERSON] вбачається, що позивачем з 26.03.2017 по 26.08.2018 відповідачу нарахована пеня в сумі 637,99 грн., тобто після встановлення заборони нарахування штрафних санкцій, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 637,99 грн. задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з оригіналом платіжного доручення №2668202211 від 09.10.2018 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1762 грн. Так як позовні вимоги задоволені частково на 79,39%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 1398,85 грн. (1762,00*0,7939%=1398,85 грн.) На підставі викладеного, ст.\~526,\~610-612,625,628,\~638,\~1049,\~1054,\~1055 ЦК України,

Outcome: partial