Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором № 1711 від 09.01.2007р. в розмірі 7 504,22 долари США, з яких: 7175,30 доларів США - заборгованість за кредитом, 318,39 доларів США - заборгованість по відсотках, 10,53 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме автомобіль Daeoo, модель: Nexia, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля обтяжувачем - ПАТ «Державний ощадний банк України». Надати право обтяжувачу - ПАТ «Державний ощадний банк України» зняти з обліку в органах ДАІ України вказаний транспортний засіб. Надати право обтяжувачу - ПАТ «Державний ощадний банк України» укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу з іншою особою-покупцем, за вартістю 8 890,00 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 09 січня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1711 на купівлю транспортного засобу, згідно якого, останній отримав кредит в сумі 12097,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 січня 2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 10 січня 2007 року укладено договір застави рухомого майна № 1543, згідно з п.1.2. якого, [PERSON] надав в заставу автомобіль Daeoo, модель: Nexia, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] 10.01.2007 р. та 17.01.2012 р. заставодержателем до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону відчуження рухомого майна. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит на суму 12 097,00 доларів США, за які і було придбано заставне майно. [INFO] [PERSON] помер. Станом на 22 березня 2009 року заборгованість по кредиту становить 7 504 доларів США 22 цента. На запит до Десятої Київської державної нотаріальної контори з письмовою претензією щодо наявності у померлого заборгованості за кредитним договором та з проханням повідомити про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, для врегулювання питання виконання ними зобов'язань померлого, нотаріальною конторою повідомлено, що на підставі претензії позивача заведено спадкову справу № 320/10 щодо майна померлого [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але заяв про прийняття спадщини від спадкоємців не надходило. Також 08.04.2013 року нотаріальною конторою повідомлено, що відповідно до спадкової справи № 320/10, з заявами про прийняття/відмову спадщини померлого спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Враховуючи те, що на день смерті [PERSON], [PERSON], як мати померлого, має першу ступінь споріднення, були разом зареєстровані та проживали за однією адресою: [ADDRESS], тому, відповідно до норм ст. 1261, ч. 1 ст. 1282 ЦК України, остання є спадкоємцем щодо спадкового майна [PERSON] за спадковою справою № 320/10, зареєстрованою Десятою Київською державною нотаріальною конторою, а отже їй перейшли обов'язки по кредитному договору № 1711 від 09 січня 2007 року та договору застави № 1543 від 10 січня 2007 року, щодо об'єкта обтяження - транспортного засобу Daeoo, реєстраційний номер [NUMBER], вартість якого згідно експертного висновку складає 8 890,00 грн. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Копяк М.Г. в судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Десята Київська нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який просив розглядати справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. З матеріалів справи убачається, що Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого «Державний ощадний банк України». Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, 09.01.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № Д _1711, відповідно до п. 1 якого, позивач надав позичальнику кредит в розмірі 12097,00 доларів США на термін повернення кредиту не пізніше 09.01.2013 року, відсотків за користування кредитом в розмірі 11,5 % річних. (а.с. 6-7) 10.01.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого є надання заставодавцем в заставу автотранспорт, а саме автомобіль марки Daeoo, модель: Nexia, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], в забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору № Д _1711 від 09.01.2007 року. (а.с.8-13) Статтею 589 Цивільного кодексу України визначено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Частиною 1 статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжував має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Як убачається з матеріалів справи, згідно розрахунків наданих позивачем (а.с. 17), станом на 22.03.2009 року заборгованість по кредитному договору № Д _1711 від 09.01.2007 року становить 7 504,22 доларів США, що включає: - основний борг - 7 175,30 доларів США; - відсотки - 318,39 доларів США; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків - 10,53 доларів США. Згідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 08.04.2009 р. та 26.02.2010 року позивач звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори з письмовою претензією щодо наявності у померлого заборгованості за кредитним договором та з проханням повідомити про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, для врегулювання питання виконання ними зобов'язань померлого. (а.с. 19, 20) 20.03.2010 р. Десятою Київською державною нотаріальною конторою повідомлено, що [INFO] заведено спадкову справу № 320/10, щодо майна померлого [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але заяв про прийняття спадщини від спадкоємців не надходило.(а.с 23) Крім того, 08.04.2013 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою зокрема повідомлено, що на теперішній час, заяв про прийняття спадщини від спадкоємців [PERSON], до нотаріальної контори не надходило, Свідоцтва про право на спадщину не видавалося. (а.с. 26) Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що на день смерті [PERSON] [INFO], [PERSON], як мати, має першу ступінь споріднення, разом були зареєстровані та проживали за однією адресою: [ADDRESS], тому, остання є спадкоємцем щодо спадкового майна [PERSON] за спадковою справою № 320/10, зареєстрованою Десятою Київською державною нотаріальною конторою. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1231 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до іншої особи. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Згідно положення Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості, одержаного у спадщину майна. Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності «УкрЕксПроБуд» від 03.07.2013 року вартості колісного транспортного засобу встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу Daeoo, модель: Nexia, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] складає 8 890,00 грн. (а.с. 31) Як убачається з матеріалів справи, 15.02.2013 року позивачем направлено на адресу відповідача [PERSON] вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором № Д _1711 від 09.01.2007 року, як спадкоємцю після смерті [PERSON], однак вказана вимога залишено поза увагою відповідача (а.с. 27) Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду судової справи, сторона відповідача не заперечувала щодо розрахунків наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, які базувались на даних, виходячи з умов кредитного договору, інших доказів, які мали спростувати наведені позивачем розрахунки відповідачкою не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON], третя особа: Десята Київська нотаріальна контора про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 ЦПК України та ст. 11 ЦПК України суд не вирішує питання щодо стягнення судових витрат, оскільки позивач не звертався з вказаною вимогою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved