Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі позивач), діючи через свого представника [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11 грудня 2015 року у розмірі 12 622 грн. 16 коп. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Станом на 14 серпня 2017 року відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 12 622 грн. 16 коп., з яких: 2 996 грн. 88 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 342 грн. 44 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 6 205 грн. 59 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 577 грн. 25 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання. У судове засідання представник позивача не зявився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно укладав вказаний вище кредитний договір за яким йому було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт приблизно у розмірі 5\~000 грн. Він дійсно користувався кредитними коштами та сплачував заборгованість договором. Розмір заборгованості за тілом кредиту та нараховані проценти він не оспорює, водночас з розміром нарахованої пені та штрафів не погоджується, вважає їх необґрунтованими, так само на його думку необґрунтованим є одночасне нарахування штрафу та пені. Також відповідач зазначив, що вже після подання позову до суду ним здійснювалася сплата коштів на погашення заборгованості, зокрема він сплатив 6\~320 грн. 00 коп. та 2\~680 грн. 00 коп. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 11 грудня 2015 року позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом подання останнім заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту у розмірі 5\~000 грн. зі сплатою 3,6% на місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості (а.с.4-21). При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначається в памятці Клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачкою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачці було видано картку 06 грудня 2011 року. Подавши відповідну заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Тарифами складає укладений між ним та позивачем кредитний договір. З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що після укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором у результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 996 грн. 88 коп. (а.с. 4). Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення. Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту. Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наданого суду представником позивача розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 11 грудня 2015 року вбачається, що відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконував, останній платіж на виконання своїх зобовязань був здійснений відповідачем 12 квітня 2017 року у розмірі 500 грн. 00 коп., у результаті чого станом на 14 серпня 2017 року, згідно вказаного розрахунку, виникла прострочена заборгованість у розмірі 12 622 грн. 16 коп., з яких: 2 996 грн. 88 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 342 грн. 44 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 6 205 грн. 59 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 577 грн. 25 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання (а.с. 4). Аналізуючи зміст наданого представником позивача розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 2 996 грн. 88 коп., та розміром нарахованих процентів, що становить 2\~342 грн. 44 коп., які відповідачем визнаються та не оспорюються. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідача вказаних штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів 1 077 грн. 25 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором з урахуванням процентів, який становить загалом 5\~339 грн. 32 коп. (2 996 грн. 88 коп. + 2 342 грн. 44 коп.), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені у пункті 2.1.1.7.6 Умов правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 766 грн. 97 коп. (500 грн. 00 коп. + (5 339 грн. 32 коп. х 5%). Стосовно вказаної у розрахунку пені, нарахованої у розмірі 6 205грн. 59 коп. за порушення строків погашення заборгованості, суд зазначає, що за дане порушення на відповідача покладено цивільно-правову відповідальність у виді нарахованих штрафів. За своїм змістом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те ж саме порушення. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, винесеній у справі №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року, винесеній у справі №6-1374цс17 у звязку з чим вони мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права. З огляду на вказане вимоги про стягнення з відповідача пені суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 11 грудня 2015 року, становить 6 106 грн. 29 коп. (2 996 грн. 88 коп. + 2 342 грн. 44 коп. + 766 грн. 97 коп.). Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 774 грн. 04 коп. (6 106 грн. 29 коп. х 1\~600 грн. 00 коп. /12 622 грн. 16 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial