Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду зазначив що відповідач не виконує умови кредитного договору № 500519887 від 03. 10. 2014 року, внаслідок чого станом на 06. 04. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 53767,58 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заздалегідь заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якій також зазначено що представник позивача позов підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позву та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03. 10. 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500519887, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 42573,38 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строк передбачений договором (а.с. 4-8). Встановлено, що боржник порушив свої зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого станом 06. 04. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 53767,58 грн., яка підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 11). Судом встановлено, що позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 13-15), однак вказана вимога була залишена відповідачем без реагування, на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань відповідач грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсоткам не сплачує, в результаті чого станом на 06. 04. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 53767,58 грн., яка не погашена відповідачем. Відповідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що боржник не виконав свої зобов'язання перед позивачем, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 537,68 грн.

Outcome: approved