Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.03.2011 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором. Станом на 31.01.2017 відповідач [PERSON] порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору та допустила заборгованість в розмірі 22569,46 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1425,45 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 16593,08 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000,00 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1050,93 грн., які просить стягнути в судовому порядку. Представник відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими. Просив застосувати строк позовної давності до простроченої заборгованості за кредитом, до поточної та простроченої заборгованості по процентах за кредитом, пені та штрафу. При цьому суду надано розрахунок заборгованості відповідача по процентах в межах трьохрічної позовної давності. Представник позивача Делей В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та поясненнях на заперечення до позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, заперечували проти його задоволення в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях до позову, просили суд застосувати позовну давність до простроченої суми основної заборгованості, відсотків, пені та штрафних санкцій. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на наступне. Встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 29.03.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7). Відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитним договором до 25 числа місяця, наступного за звітнім в розмірі семи відсотків від заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості (а.с.8). На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи вбачається, що договір між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] кредиту від 29.03.2011 року складається з заяви-анкети, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, тарифів, що підтверджується підписом відповідача [PERSON] на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З розрахунку заборгованості за договором від 29.03.2011 року вбачається, що станом на 31.01.2017 року банком нараховано відповідачу заборгованість в розмірі 22569,46 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1425,45 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 16593,08 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000,00 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1050,93 грн. З довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що банк видав [PERSON] кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до березня 2015 року (а.с.128 звор. бік). З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач останній раз поповнювала картковий рахунок на суму 200 гривень 07.07. 2014 року (а.с.108 звор. бік), після закінчення терміну дії кредитної картки жодних коштів з банківського рахунку не знімала. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язанями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 134цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Отже, у даному разі початок перебігу позовної давності щодо місячних платежів має обчислюватися зі спливом строку виконання чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця, вказаного на картці, яким є останній день березня 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи банк звернувся до суду з позовом 04.03.2017 року, що підтверджується реєстром №8845926 вихідної кореспонденції ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.127). З позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором, яка існувала станом на 31.01.2017 року. Відповідач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з заявою про застосування строку позовної давності (а.с.55-60). За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом та відсотками в межах строку позовної давності, який слід відраховувати з 04.03.2014 року, тобто враховуючи три роки до звернення до суду з даним позовом. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.03.2011 року вбачається, що основна заборгованість за кредитом з 04.03.2014 складала 1380,08 грн. Право банку на звернення до суду з позовом про стягнення простроченої заборгованості виникло поза межами строку позовної давності, а тому така заборгованість не підлягає стягненню на користь банку. Позивач також має право на стягнення з відповідача на свою користь відсотків за користування кредитом в межах трьохрічного строку позовної давності, а саме за період з 04.03.2014 року по 31.01.2017 року. За період з 04.03.2014 року по 31.03.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на проценти за користування кредитом в сумі 490 гривень 98 копійок, виходячи з наступного розрахунку: 208,15 грн. - проценти за користування кредитом за період з 04.03. 2014 року по 31.08.2014 року, протягом якого діяла процентна ставка 30 відсотків річних; 282,83 грн. - проценти за користування кредитом за період з 01.09.2014 по 31.03.2015 року, протягом якого діяла процентна ставка 34,8 відсотків річних за формулою: (СК*К*N)/(T*100), де СК - сума кредиту 1380,08 грн.; К - річна відсоткова ставка; N-кількість дів нарахування; Т- максимальна кількість днів у році за умовами договору -360). Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у постанові від 7.09.2016 року у цивільній справі № 6-1412цс16. Після закінчення строку дії договору, що відповідає строку дії картки (березня 2015 року) за період з 01.04.2015 року по 31.01.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на проценти за користування кредитом в сумі 538 гривень 41 копійки виходячи з наступного розрахунку. З 01.04.2015 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 30 процентів та вказаний період налічує 149 днів. (1380,08/100*30)/365*149=169,01 З 28.08. по 24.09.2015 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 27 процентів та вказаний період налічує 28 днів (1380,08/100*27)/365*28=28.58 З 25.08.2015 року по 21.04.2016 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 22 процента та вказаний період налічує 210 днів. (1380,08/100*22)/365*210= 174,43 З 22.04 по 26.05 2016 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 19 процентів та вказаний період налічує 34 днів. (1380,08/100*19)/365*34=24,35 З 27.05 по 23.06. 2016 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 18 процентів та вказаний період налічує 28 днів. (1380,08/100*18)/365*28=19 З 24.06 по 28.07. 2016 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 16,5 процентів та вказаний період налічує 33 днів. (1380,08/100*16,5)/365*33=20,53 З 29.07 по 15.09. 2016 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 15,5 процентів та вказаний період налічує 48 днів. (1380,08/100*15,5)/365*48=28,05 З 16.09 по 27.10. 2016 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 15 процентів та вказаний період налічує 42 дні. (1380,08/100*15)/365*42=23,75 З 28.10. 2016 року по 31.01. 2017 року діяла облікова ставка НБУ в розмірі 14 процентів та вказаний період налічує 96 дні. (1380,08/100*14)/365*96=50,71 Враховуючи вищенаведені розрахунки, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами за період з 04.03. 2014 року по 31.01.2017 року в сумі 1029 гривень 39 копійок ( 490,98+538,41=1029,39). Також на користь банку підлягає стягненню з відповідача пеня в межах річного строку позовної давності за період з 04.03. 2016 року по 31.01.2017 року, яка згідно розрахунку заборгованості складає 1100 гривень. Також суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу слід відмовити у зв'язку з пропуском річного строку позовної давності. Так, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» умовами кредитного договору передбачений штраф за порушення строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж 120 днів в сумі 500 гривень плюс 5 процентів від суми позову (а.с.8). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором після порушення відповідачем строків платежів більш ніж на 120 днів, тобто в жовтні 2014 року, у банку виникло право на штраф, передбачений пунктом 8.6 умовами та правилами надання банківських послуг та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Річний строк позовної давності передбачений пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення штрафу сплив в жовтні 2015 року За таких обставин позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу. Отже, загальна заборгованість за кредитним договором від 29.03.2011 року станом на 31.01.2017 складає 3509 гривень 47 копійок (1380,08+1029,39+1100=3509,47). Пороте, як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] після закінчення строку дії кредитної картки та звернення банку до суду із даним позовом відповідачем 14.06.2017 поповнена картка готівкою в розмірі 300 грн. (а.с.110 звор.бік). Відповідно до ст.534 ЦУ у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти та неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з одержанням виконання, то сплата відповідачем 14.06.2017 року 300 грн. має бути зарахована банком як сплата заборгованості по відсотках за кредитом (1029, 39 - 300 = 729,39 грн.). Отже заборгованість по відсотках за кредитом підлягає стягненню в розмірі 729,39 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку , що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за рішенням суду слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 3209,47 грн., яка складається: з суми кредиту в розмірі 1380,08 грн., суми відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 729,39 грн. та пені в сумі 1100 грн.. Приписами ч.1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму доходів громадян за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК України ). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно наданої суду квитанції (а.с.2) позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду із даним позовом сплачено 1600 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволено в розмірі 14,22 %, отже стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає 227,52 грн. ( 1600* 14,22/100 =227,52) судового збору. З договору про надання правової допомоги від 19.06.2017 вбачається, що відповідачу [PERSON] здійснював надання правової допомоги адвокат [PERSON] (а.с.73). Із дослідженого в судовому засіданні додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 19.06.2017, акту виконаних робіт №1 від 11.07.2017 та квитанції (а.с.74, зворот, а.с.75) вбачається, що розмір витрат [PERSON] за надану їй правову допомогу умовами договору передбачено в межах 40% прожиткового мінімуму доходів громадян у 2017 році та становить 5400 грн. за 9 годин витраченого часу адвокатом на виконання відповідних робіт. Судом встановлено, що розмір цих витрат на оплату послуг адвоката співмірний із критеріями, встановленими ч.4 ст. 137 ЦПК України. Враховуючи, що у позові задоволено на 14,22 % (відмовлено в розмірі 85,78%), то з позивача на користь відповідача слід стягнути 4632,12 грн. (5400*85,78/100=4632,12) в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи приписи ч.10 ст. 141 ЦПК України, суд вважаєза можливе зобов'язати сторону ПАТ КБ «ПриватБанк», на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю у сумі 4404,60 грн. на користь [PERSON] (4632,12 -227,32=4404,60). На підставі ст. ст. 256, 257, п.1 ч.2 ст. 258, ч.5 ст.261, ст.ст. 525, 526, 530, 534, 536, 549, ч.1 ст. 625, ч.1 ст. 638, ч.1 ст. 1048, ст. 1054, ч.1 ст. 1055 ЦК України,

Outcome: partial