Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.01.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір підтверджується підписом в заяві. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2014 року має заборгованість - 21151,11 грн., яка складається з наступного: 5798,84 грн. - заборгованість за кредитом; 10175,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3931,10 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина); 995,29 грн. штраф (процентна складова). Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21151,11 грн. за кредитним договором № б/н від 11.01.2008 року та судові витрати. Представник позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» Маякова І.В. в судовому засіданні вимоги, викладені в позові підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того, надала суду письмовий відгук на заперечення на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив суд розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала та просила застосувати строки позовної давності на підставі ст. 257 ЦК України. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: 11.01.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 11.01.2008 року, згідно до якого він отримав кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.. Станом на 31.08.2014 року, сума заборгованості за кредитом становить 21151 грн. 11 коп. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Договором позовна давність не збільшувалась. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Остання сплата за кредитним договором відбулася 29.10.2008 року, таким чином право на позов у позивача виникло у листопаді 2008 року. Позов подано 23.10.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача по справі - [PERSON] надала суду заяву, в якій просила застосувати вимоги ст. 267 ЦК України. Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналогічні висновки містяться у правових позиціях Верховного Суду України (справа № 6-116 цс 13): Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності спливає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починаються стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. З урахуванням вищевикладеного, суд в задоволенні позову відмовляє у зв'язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного і ст.ст. 3, 13, 16, 256-258, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed