Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість відповідно до укладеного кредитного договору № 500479425 від 24.04.2014 року. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заперечення в якому просив суд позов залишити без розгляду, оскільки справу належить передати на розгляд третейського суду та розглядати справу без його участі, а тому суд, за згоди представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № 500479425 від 24.04.2015 року відповідач отримав кредит у сумі 49958,16 грн. Згідно з п. 2 даного кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту 49958,16 грн.; процентна ставка за користування 12,99 % річних, тип процентної ставки фіксована; дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 25.10.2016 року. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією (п. 5 кредитного договору). Відповідно до п. 13 кредитного договору позичальник зобовязується: а) повертати отриманий Кредит, сплачувати проценти за його користування та/або комісії та/або інші платежі за цим Договором, у порядку, визначеному Договором; б) у разі повного або часткового прострочення повернення Кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та/або інших платежів за Догово¬ром сплатити Банку штраф у розмірі 50,00 гривень за кожне допущене Прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення Прострочення платежу. При цьому у випадку, якщо Прострочення платежу триває 5 (пять) і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 150,00 гривень за кожний випадок допущеного Прострочення платежу. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, Відповідач станом на 22.10.2015 року має прострочену заборгованість 64116,46 грн., яка складається з наступного: 49958,16 грн. - заборгованість за кредитом; 4211,34 грн. - заборгованість за відсотками; 9546,96 грн. - заборгованість за комісією; а також штраф відповідно до пункту 13 Кредитного договору: 400,00 грн. штраф. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином, згідно до закону та умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі викладеного суд вважає, що факт наявності заборгованості відповідача на суму 64116,46 грн., які не були сплачені за користування кредитним договором, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість. Що стосується заперечень відповідача щодо необхідності передачі справи на розгляд третейського суду то слід зазначити наступне. За пунктом 6 договору укладеного між позивачем та відповідачем, сторони погодились внести до Кредитного договору застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України Про третейські суди про те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору,,, відбувається у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його регламенту.... Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди», до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Згідно з пунктом 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду. Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими субєктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах. А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Така ж саме позиція висловлена у постанові Верховного суду України у справі № 6-1716цс15 від 11 листопада 2015 року. У відповідності з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved