Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» звернулося в суд з позовом до ТзОВ «Сота» та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку боргу за кредитним договором № 24-07/1 від 07.11.2007 року в розмірі 3 662 688.33грн., та судових витрат. В подальшому позивачем було подано заяву від 04.11.2014 р. про уточнення та зменшення позовних вимог в зв'язку із добровільним погашенням частини боргу відповідачами, просив стягнути 3 350 000 грн. та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі із мотивів, наведених в позовній заяві з уточненнями, оскільки частина коштів (відсотки) сплачено відповідачем під час розгляду справи в суді. Окрім того, зазначив, що між позивачем та відповідачами не досягнуто узгодженості щодо підписання мирової угоди, а тому просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання 23.09.2014р. не з'явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.60). 05.11.2014р. представник відповідача 1 вказав на можливе врегулювання спору та подачі в наступному засіданні мирової угоди. 12.12.2014 року відповідач 1 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про судове засідання (а.с.101), суд вважав за можливе завершити розгляд даної цивільної справи, на чому також наполягав представник позивача. Відповідач 2 в судові засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги зі зменшенням суми боргу заявою позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення виходячи з такого. Судом встановлено, що 07.11.2007 року між АБ «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», та ТзОВ «Сота» в особі директора [PERSON] був укладений кредитний договір № 24-07/1, за умовами якого Відповідач 1 отримав кредит у вигляді відзивної відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом в розмірі 4000000 грн., з датою погашення 06.11.2012 року, із відсотковою ставкою 16 % річних (а.с.6-7). В подальшому в даний договір були внесені зміни та доповнення (а.с.8-20), відповідно до яких термін погашення кредиту був визначений до 06.05.2014 року та в т.ч. змінювалась неодноразово відсоткова ставка (остаточні зміни - 21% річних). В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за вказаним договором між АБ «Київська Русь», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Київська Русь», та [PERSON] було укладено договір поруки №05-11/П від 28.02.2011р. (а.с.21), зі змінами та доповненнями (а.с.22-23). При цьому поручитель бере на себе зобов'язання перед кредитором, відповідати солідарно за зобов'язання позичальника, які виникають з умов кредитного договору (п.1, 4 договору). Згідно ст.ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Як вказує в позовній заяві позивач, відповідач 1 належним чином не виконав зобов'язання, станом на 12.05.2014 року сума заборгованості по кредиту становила: 3 350 000 грн. та прострочена заборгованість по відсотках 312 688.33 грн. (а.с.4-5). Згідно уточнених вимог, заборгованість позичальника станом на 06.10.2014 року становить 3 350 000 грн., що складає борг по тілу кредиту (а.с.94-95). Тобто, на момент розгляду справи обставиною для звернення до суду із позовом є повернення кредиту в зв'язку із фактом порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором в строк, що минув. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного, відповідно ст. ст. 15, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 1054 ЦК України,

Outcome: approved