Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилалося на те, що 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № HAН2GA00000027, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 90 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 липня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 19 липня 2007 року укладено договір іпотеки № HAН2GA00000027, відповідно до умов якого відповідачем передано в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 232,80 кв.м, житловою площею 93,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. В порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вищевказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 26 червня 2013 року має заборгованість в сумі 108 136,54 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 62 232,85 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11 416,19 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2 520 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 26 788,34 доларів США, а також зі штрафів, а саме: штрафу (фіксована частина) в сумі 31,29 доларів США та штрафу (відсоток від суми заборгованості) в сумі 5 147,87 доларів США. Посилаючись на невиконання взятих на себе кредитних зобов'язань, ПАТ КБ «Приватбанк» в остаточних вимогах просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAН2GA00000027 від 19 липня 2007 року в розмірі 108 136,54 доларів США, що за курсом НБУ 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 червня 2013 року складає 864 010 грн.94 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу позивачем предмету іпотеки з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Представник позивача Кураксіна О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника [PERSON], яка проти позову заперечувала, посилаючись на те, що 19 липня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. З метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором 19 липня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» був укладений договір страхування вказаного житлового будинку. В 2009 році відповідач виявив тріщини в декількох місцях будинку та повідомив про страховий випадок ТДВ «Страхова компанія «Кредо» . Проте, йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з чим, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2011 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь [PERSON] стягнуто страхове відшкодування та понесені збитки в загальному розмірі 983 861 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова змінено, відмовлено в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» страхового відшкодування та збитків, розмір страхового відшкодування та збитків, що підлягають стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Кредо», зменшено з 983 861 грн. до 791 963 грн. На виконання рішення суду ТДВ «Страхова компанія «Кредо» перерахувало ПАТ КБ «ПриватБанк» 791 963 грн. на рахунок погашення кредитного зобов'язання. 26 травня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] довідку про повне виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином, [PERSON] на теперішній час не має заборгованості за кредитним договором. Представник відповідача також зазначила, що спірний житловий будинок є постійним місцем мешкання відповідача та його сім'ї. За місцем реєстрації в [ADDRESS], відповідач не проживає. Вказана квартира придбана відповідачем за кошти, надані за кредитним договором. Поручителем за вказаним договором є [PERSON], яка і сплачує кредит. Не дивлячись на те, що квартира зареєстрована на відповідача, фактичним власником квартири є [PERSON] Крім того, представник відповідача в своїх запереченнях посилалася на те, що в матеріалах справи відсутня індивідуальна ліцензія, яка має бути видана позивачу на здійснення валютних операцій в іноземній валюті на момент укладення договору. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № HAН2GA00000027, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надано [PERSON] кредит у розмірі 90 000 доларів США на ремонт житлового будинку, а також сплату страхових платежів в сумі 11083,07 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,04 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 липня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 19 липня 2007 року укладено договір іпотеки № HAН2GA00000027, відповідно до умов якого відповідачем передано в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 232,80 кв.м, житловою площею 93,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 549 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). За ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв'язку чим, у нього станом на 26 червня 2013 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 108 136,54 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 62 232,85 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11 416,19 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2 520 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 26 788,34 доларів США, а також зі штрафів, а саме: штрафу (фіксована частина) в сумі 31,29 доларів США та штрафу (відсоток від суми заборгованості) в сумі 5 147,87 доларів США. Неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань підтверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту, правильність якого була перевірена судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. 28 травня 2013 року позивач направив відповідачу письмову вимогу щодо дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом і нарахованих штрафних санкцій, та попередив, що у разі невиконання вказаної вимоги, буде розпочате звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно положення ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Право позивача задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено також відповідними положеннями ЦК України (ст. ст. 589, 590), а також договором іпотеки. Згідно ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3. ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Право Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлене Конституцією України та ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений положеннями ст. 38 та ст. 39 ЗУ «Про іпотеку». Так, ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмету іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону (надання Іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки). З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов'язань належним чином не виконує, що дає позивачу право вимоги про дострокове повернення суми за кредитним договором та стягнення штрафних санкцій, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає посилання представника відповідача на відсутність заборгованості за кредитним договором через перерахування ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» страхового відшкодування безпідставним, оскільки рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2012 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2011 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2012 року скасовані. У задоволенні позову [PERSON] до ТДВ «Страхова компанія «Кредо», ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення виплат страхового відшкодування та збитків - відмовлено. Як вбачається з довідки ТДВ «Страхова компанія «Кредо» № 30/04-14 від 30 квітня 2014 року, у зв'язку зі скасуванням судових рішень, на підставі яких ТДВ «Страхова компанія «Кредо» перерахувало на рахунок [PERSON] 791963 грн. 29 коп., ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно виписки за 26 червня 2013 року на підставі меморіального ордеру № D062YAGA5/tr/SAMBD062YAGf5 1/040009 від 26 червня 2013 року повернуло на користь ТДВ «Страхова компанія «Кредо» кошти в сумі 513680 грн. 40 коп. Щодо залишку неповернутої суми в розмірі 277958 грн. 89 коп., то ТДВ «Страхова компанія «Кредо» планує проведення претензійно-позовної роботи по стягненню в судовому порядку цих коштів з [PERSON] Також необґрунтованим є посилання представника позивача і на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки, як встановлено судом та не заперечується представником відповідача, у власності відповідача знаходиться окрім спірного житлового будинку інше нерухоме мано, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS], де останній зареєстрований. Доказів на підтвердження того, що місцем постійного проживання відповідача є саме спірний будинок,представником відповідача не надано. Що стосується заперечень представника відповідача щодо індивідуальної ліцензії, то вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved