Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») через представника звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до укладеного договору № б/н від 14.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7393,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік. Відповідач зобов'язана повертати отриманий кредит, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 31.08.2013 року складає 29959,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7118,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21176,47 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 - штраф (фіксована частина), 1414,74 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин, заслухавши думку представника відповідача, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала свою заяву про застосування строку позовної давності та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 14.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір кредиту № б/н (надалі Договір), на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 7393,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (а.с. 6). Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. У відповідності до п. 8.5 Умов надання банківських послуг, сторони домовились, що всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають з даного Договору або у зв'язку з ним, у тому числі ті, що стосуються його виконання, порушення, припинення або визнання недійсними, підлягають вирішенню в суді, вказаному у Заяві. Згідно з п. 8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.02.2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом - [PERSON], вбачається, що заборгованість останнього за Договором складає 29959,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7118,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21176,47 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 - штраф (фіксована частина), 1414,74 грн. - штраф (процентна складова). Останній платіж в рахунок погашення суми заборгованості за Договором відповідачем [PERSON] було здійснено 30.08.2008 року (а.с. 4-5). Як вбачається з матеріалів справи, позивач через представника звернувся до суду з даним позовом 16.10.2013 року, направивши його поштовим відправленням. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року проголошує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно приписів ст.ст. 1049, 1054 ЦК України , позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що, згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи (а.с. 4-6), останній платіж відповідачем, з метою погашення заборгованості за Договором, було сплачено позивачу 30.08.2008 року. Так, ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні правові позиції висловлені в постановах ВСУ від 19.03.2014 року в справі №6-20цс14, а також від 03.06.2015 року в справі № 6-31цс15). Згідно приписів ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦКУ). Згідно з вимогами ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником позивача не було надано суду будь-яких доказів в обґрунтування причин не звернення банку з позовом до суду про стягнення заборгованості у зв'язку з невиконанням кредитного договору в період з 31.09.2008 року (з моменту настання строку погашення чергового платежу) по жовтень 2013 року. Таким чином, враховуючи, що останній платіж за кредитним договором відповідачем [PERSON] було здійснено 30.08.2008 року, суд вважає обґрунтованою заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимог. Враховуючи, що строк позовної давності сплив 31.09.2011 року, а позивач через представника звернувся до суду з позовними вимогами 16.10.2013 року, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності крізь призму наведених правових норм, суд вважає вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 29959,62 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 7118,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21176,47 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250,00 - штраф (фіксована частина), 1414,74 грн. - штраф (процентна складова), необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed