Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся в суд з вищенаведеним позовом, стверджуючи, що згідно договору №Л53.040.72131 від 08.04.2009 року, укладеним між ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», та відповідачем, остання отримала кредит в розмірі 5546,00 гривень із сплатою 26,35% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач порушила умови договору та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 08.01.2014 року має заборгованість в розмірі 24179 грн. 33 коп., яка складається з наступного: 4513грн. 30коп. - прострочений борг, 10640 грн. 43 коп. - прострочені проценти, 230грн. 97коп. - строкові проценти, 7904 грн. 63коп. - пеня за несвоєчасне погашення платежів, 890грн. 00коп. - віндикаційні витрати. Тому позивач просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором, а також судові витрати по справі в розмірі 243грн. 60коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити, справу просить слухати в його відсутності. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилася, однак подали заперечення на позовну заяву, в якому зазначили, що позовні вимоги банку не підлягають до задоволення, оскільки доданий до заяви розрахунок боргу не містить жодної інформації, яким чином він проводився, не зазначено дат та сум фактично сплачених платежів, розмір відсотків при нарахуванні прострочених та строкових процентів, а також не зазначено, за який період та з якої суми боргу нараховувалася пеня та віндикаційні витрати. Також зазначено, що строк позовної давності по сплаті штрафу та пені сплинув 10.10.2013 року, так як при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права та починається перебіг строку права звернення до суду за захистом своїх прав, а [PERSON] здійснила останній платіж по сплаті заборгованості 09.10.2012 року. Просять відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. ПАТ «Плюс Банк» та [PERSON] 08.04.2009 року уклали кредитний договір №Л53.040.72131, згідно умов якого їй було надано кредит на поточні потреби в сумі 5546,00гривень із сплатою 26,35% річних від залишкової суми кредиту строком на 36 місяців із погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів (а.с. 7-9). Договір містить положення, які регулюють порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісій за користування кредитом та інших платежів. Так згідно п.2.1. кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: до 8 дня/числа кожного місяця на транзитний рахунок , з якого проводиться погашення заборгованості в наступній черговості: 1) для погашення штрафних санкцій по кредиту; 2) для оплати прострочених процентів, простроченої плати за кредитне обслуговування; 3) для оплати простроченої заборгованості по кредиту; 4)для оплати процентів, нарахованих згідно п.2.3 Договору, для оплати нарахованих процентів, нарахованої плати за обслуговування; 5) для погашення кредиту; 6) витрати, пов'язані із стягненням заборгованості. 27.02.2009 року [PERSON] звернулася до банку із заявою про відтермінування сплати кредиту шляхом переоформлення на новий кредит у зв'язку із зменшенням доходу (а.с.21). 09.04.2012 року було укладено договір №Л71.188.74903 про реструктуризацію боргу між банком та [PERSON], після укладення якого відповідач здійснював оплату заборгованості (а.с.55). Однак примірник договору [PERSON] не було вручено. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.04.2014 року ПАТ «Ідея Банк» зобов'язано надати суду вказаний договір із детальним розрахунком заборгованості [PERSON] по кредиту. Однак зазначені в ухвалі документи позивачем не були надані. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.1050 ч.2, 1054 ч.2 наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Положеннями ст.ст.257, 258 ЦК України передбачено, що загальний строк давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Суд, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, приходить до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Згідно довідки-розрахунку заборгованості станом на 08.01.2014 року борг [PERSON] за кредитним договором становить 24 179 грн. 33коп., з яких 4 513грн. 30коп. - прострочений борг, 10 640грн. 43коп. - прострочені проценти, 230грн. 97коп. - строкові проценти, 7 904 грн. 63коп. - пеня за останній рік, 890грн. 00коп. - віндикаційні витрати (а.с.4). Однак, дана довідка-розрахунок не містить інформації, яким чином проводився розрахунок, не зазначено дат та сум фактично сплачених платежів, розмір відсотків при нарахуванні прострочених та строкових процентів, а також не зазначено, за який період та з якої суми боргу нараховувалася пеня та віндикаційні витрати. Останній платіж по даному договору було здійснено [PERSON] 09.10.2012 року, а отже позивачем пропущено процесуальний строк звернення до суду із позовною заявою про стягнення штрафних санкцій. Також позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність віндикаційних витрат. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки умови кредитного договору відповідачем не виконувалися належним чином, тому з неї слід стягнути прострочений борг за кредитним договором, що станом на 08.01.2014 року становить 4513 (чотири тисячі п'ятсот тринадцять) гривень 30 копійок, а також, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, судовий збір, сплачений банком при подачі позову до суду в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок (а.с.1). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст.256-258, 267, 509, 526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved