Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Нижньосірогозького ТВБВ №10021/095 філії Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26 вересня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1711 (далі - кредитний договір), відповідно до якого, банк надав останньому кредит в розмірі 8 000,00 грн. під 28,00% річних, строком на 36 місяців до 25 вересня 2011 року. В забезпечення даного кредитного договору між банком та відповідачами: [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки від 26 вересня 2008 року № 1711-а та № 1711-б, згідно яких поручителі зобовязалися відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань боржником за кредитним договором. Відповідачі свої зобовязання передбачені кредитним договором, виконували неналежним чином, оскільки своєчасно не погасили кредит. Станом на 16.06.2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 17156,50 грн., із яких: 3669,75 грн. заборгованість за кредитом, 13486,75 грн. пеня за несплату основного боргу. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та поручителів [PERSON]В, [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 17156,50 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги, викладені в позовній заяві, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті «Урядовий курєр» (а.с.92-93). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки договір поруки не укладав, з [PERSON] незнайомий, надав суду письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких, позивачем пропущено строк предявлення вимоги до нього як поручителя, який сплинув 25.03.2012 року. Жодних листів від банку про необхідність проведення виплат за вищевказаним кредитним договором не отримував, з банком не підписував взагалі ніяких документів, в тому числі й договір поруки, оскільки в договорі наданому позивачем невірно зазначено ідентифікаційний номер платника податків [PERSON], а також в наданій банком копії паспорту відрізняється його місце реєстрації, по якому він був зареєстрований на день укладання договору поруки (а.с.53-54). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки договір поруки не укладав, з [PERSON] незнайомий, надав суду письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких, позивачем пропущено строк предявлення вимоги до нього як поручителя, який сплинув 25.03.2012 року. Жодних листів від банку про необхідність проведення виплат за вищевказаним кредитним договором не отримував, з банком не підписував взагалі ніяких документів, в тому числі й договір поруки(а.с.58-59). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Нижньосірогозького ТВБВ №10021/095 філії Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1711 (а.с.5-7), відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредит на загальну суму 8000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 28 % річних (п. 1.1. кредитного договору). [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку дії договору 25 вересня 2011 року (п. 1.2 кредитного договору). Сторони кредитного договору домовились про те, погашення кредиту та процентів за користування кредитом буде здійснюватись згідно графіка розрахунків (Додаток 1), що є невідємною частиною кредитного договору (п. 1.3. кредитного договору). Так, [PERSON] зобовязався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 222 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або безготівкових перерахувань з рахунків відкритих у ВАТ «Ощадбанк» (п. 1.5. кредитного договору). Строк погашення кредиту, встановлений п. 1.2 кредитного договору, становить 36 місяців від дати отримання кредиту, тобто, з 26 вересня 2008 року по 25 вересня 2011 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 1711 від 26 вересня 2008 року, між позивачем, як кредитором та: - [PERSON] як поручителем, був укладений договір поруки №1711-а від 26 вересня 2008 року, за яким поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань боржником [PERSON] за кредитним договором №1711 від 26.09.2008 року /а.с.8-9/; - [PERSON] як поручителем, був укладений договір поруки №1711-б від 26 вересня 2008 року, за яким поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобовязань боржником [PERSON] за кредитним договором №1711 від 26.09.2008 року /а.с.10-11/. Позивач повністю і в строк, передбачений кредитним договором, виконав свої зобовязання за кредитним договором тим, що надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 8 000,00 грн. (а.с.36). Згідно п. 4.3.2. кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором (а.с.6 зворот). Згідно п.5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 1% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення (а.с.7). За невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань по Договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлені Договором, чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф) /п.5.1 Кредитного договору/. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором №1711 від 26.09.2008 року щодо забезпеченості, строковості та платності отриманого кредиту належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 12.06.2017 року [PERSON] має заборгованість по кредитному договору у сумі 17156,50 грн., із яких: 3669,75 грн. заборгованість за кредитом, 13 486,75 грн. пеня за несплату основного боргу (а.с.36). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно п.4.2.2 кредитного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках передбачених договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, та інших платежів за договором, та стягнути заборгованість за договором у примусовому порядку. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором №1711 від 26.09.2008 року щодо своєчасності повернення кредиту та плати за користування кредитом не виконував, то є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 17156,50 грн. Щодо позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з поручителів [PERSON] та [PERSON], то суд прийшов до наступного. Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України). Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 3.2. договорів поруки встановлено, що солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання по кредитному договору не будуть виконані повністю (а.с.8 зворот, 12). Згідно п.4.2 договорів поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в пункті 24 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (далі Постанова) при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до абз. 4 п. 24 Постанови сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Згідно зі ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як видно із матеріалів справи строк виконання основного зобовязання за кредитним договором, укладеного між позивачем та [PERSON], становить 36 місяців, тобто, з 26 вересня 2008 року до 25 вересня 2011 року. Суд вважає, що умова договору поруки про його дію до повного виконання боргових зобовязань у повному обсязі не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки суперечить вимогам ст. 252 ЦК України. Тому строк предявлення позивачем вимоги до поручителів про повернення, отриманих у кредит коштів, має обчислюватися від дня настання строку виконання основного зобовязання, а саме з 25 вересня 2011 року. Оскільки за даних правовідносин строк предявлення вимоги до поручителів становить шість місяців, то кінець цього строку припадає на 25 березня 2012 року. Крім того, п.4.2 договорів поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязань по кредитному договору не предявить вимог до поручителя (а.с.8 зворот, а.с.12). Позивач звернувся до суду із позовом до поручителів 23 серпня 2017 року, що підтверджується поштовим конвертом (а.с.24), тобто з порушенням встановленого строку. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з поручителів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача кредитної заборгованості за кредитним договором № 1711 від 26 вересня 2008 року у сумі 17156,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно меморіального ордеру №2067 від 08.08.2017 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача в повному обємі.

Outcome: partial