Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд із позовом до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року в сумі 61599 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 38 центів, еквівалентній 971422 (дев`ятсот сімдесяти одній тисячі чотириста двадцяти двом) гривням 22 копійки, виходячи із курсу, встановленого Національним банком України 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11 листопада 2014 року. Такі вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 81760 (вісімдесят одна тисяча сімсот шістдесят) доларів США на термін до 09 лютого 2017 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, а також інших витрат згідно з кредитним договором. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором [PERSON] сплачує позивачу проценти за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно з доводами ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач отримав кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, проте не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] зобов`язання за вказаним договором не виконав. За таких обставин, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11 листопада 2014 року має заборгованість в сумі 61599 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 38 центів, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 49550 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) доларів США 16 центів, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6130 (шість тисяч сто тридцять) доларів США 28 центів, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят один) долар США 68 центів, а також пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 4447 (чотири тисячі чотириста сорок сім) доларів США 26 центів. Покликаючись на ч.2 ст.1050 і ст.1054 ЦК України, позивач просить стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року в сумі 61599 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 38 центів, еквівалентній 971422 (дев`ятсот сімдесяти одній тисячі чотириста двадцяти двом) гривням 22 копійки, виходячи із курсу, встановленого Національним банком України 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11 листопада 2014 року. Представник позивача - Попович С.М., подавши в суд відповідну заяву, збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 80526 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять шість) доларів США 33 центів, що за курсом, встановленим Національним банком України 22,062278 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 липня 2015 року, складає 1776594 (один мільйон сімсот сімдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 28 коп. Згідно з доданим до вказаної заяви розрахунком заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року станом на 28 липня 2015 року становить 80526 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять шість) доларів США 33 центів, яка складається із заборгованості за кредитом - 49345 (сорок дев`ять тисяч триста сорок п`ять) доларів США 86 центів, в тому числі простроченої заборгованості за наданим кредитом - 22823 (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять три) доларів США 59 центів, заборгованості по процентам за користування кредитом - 12827 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять сім) доларів США 60 центів, в тому числі залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом - 12682 (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят два) долара США 62 центи, заборгованості з комісії - 2943 (дві тисячі дев`ятсот сорок три) долари США 36 центів, а також пені - 15409 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`ять) доларів США 51 цент. Письмові заперечення [PERSON] на позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення боргу за кредитним договором ґрунтуються на наступних викладених відповідачем обставинах. Згідно з кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язалося надати відповідачу кредит в розмірі 81760 (вісімдесят одної тисячі сімсот шістдесят) доларів США до 09 лютого 2017 року. [PERSON] зазначив, що в подальшому додатковою угодою №3 від 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, укладеною між сторонами, умови договору були змінені та йому ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язалося надати кредит в розмірі 91110 (дев`яносто одної тисячі сто десять) доларів США 98 центів та 9334 (дев`ять тисяч триста тридцять чотири) доларів США 98 центів на сплату страхових платежів на термін з 12 лютого 2007 року до 09 лютого 2017 року. Відповідач вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 грудня 2014 року є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Так, покликаючись на ст.6, ч.1 ст.626, ч.1 ст.1049 і ст.1054 ЦК України, відповідач вказав, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору, договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.3 додаткової угоди №3 від 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, укладеної між сторонами, п.7.1 кредитного договору викладено в зміненій редакції, за якою банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 12 лютого 2007 року до 09 лютого 2017 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (далі - «Кредит») у розмірі 91110 (дев`яносто одної тисячі сто десять) доларів США 98 центів на наступні цілі: придбання нерухомості , а також у розмірі 9334 (дев`ять тисяч триста тридцять чотири) доларів США 98 центів на оплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,00% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 12 по 16 число кожного місяця. Крім цього, згідно з доводами [PERSON] абзацом 4 п.7 додаткової угоди передбачено, що у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту за цим договором понад 1460 днів щодо зобов`язання, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою. Як вбачається із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, останнє погашення заборгованості по кредитному договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року було 16 березня 2014 року. Із позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду 25 грудня 2014 року, тобто через 279 днів, коли ще не відбулося порушення термінів оплати на 1460 днів, як це передбачено п.7 додаткової угоди №3 від 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, яка є його невід`ємною частиною. Таким чином, як вказав відповідач, у позивача не настало право вимоги і він передчасно звернувся в суд із даним позовом. Заперечуючи проти позову ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] також зазначив, що розрахунок заборгованості та неустойки за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року наданий за підписом невідомої особи, повноваження якої не були підтверджені довіреністю відповідно до ч.3 ст.38, п.3 ст.42 ЦПК України. Перший-третій аркуші розрахунку взагалі не містять відомостей про особу, яка їх склала і стосовно кого вони складені. Згідно з доводами відповідача розрахунок заборгованості не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, які закріплені в ст.ст.57-59 ЦПК України, а також ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - беспосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Таким чином, облік може бути первинним та зведеним, кожна операція (дія) суб`єкта господарювання повинна підтверджуватися певними документами бухгалтерського обліку. Довідка за підписом особи, повноваження якої не підтверджено, не може свідчити про здійснення бухгалтерської операції щодо видачі готівкових коштів або їх обрахунку. Це пов`язано і напряму узгоджується з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, де зазначено, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовуються вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії, мотивувати та враховувати, що доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). [PERSON] вказав, що сам по собі розрахунок, наданий суду позивачем як основний доказ заборгованості, є документом, який грунтується виключно на припущеннях. В обгрунтування цієї позиції відповідач покликався на рішення Вищого господарського суду України по справі 10/52 пд від 28 вересня 2011 року (щодо переліку документів первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують здійснення господарської операції), в якому зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відповідачем на підтверження безспірності своїх вимог, як встановлено судами, не було подано нотаріусу первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем зазначеного у виконавчому написі, були безспірними. Окрім цього, [PERSON] зазначив, що ні в позові, ні в розрахунку до нього немає чітко визначеного періоду, за який просить позивач стягнути зазначену в своїх позовних вимогах заборгованість. Таким чином, на переконання відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості не обгрунтований жодними належними і допустимими доказами та містить намагання стягнути безпідставні борги. З цих мотивів, покликаючись на ч.1 ст.60 ЦПК України, [PERSON] просив відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в позові. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» Сафір Ф.О. подав у суд письмові пояснення проти заперечень [PERSON] , в яких вказав про такі обставини. 12 лютого 2007 року між сторонами по справі був укладений договір №ROVWGK00001836, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 81760 (вісімдесят одної тисячі сімсот шістдесят) доларів США на термін до 09 лютого 2017 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року була укладена додаткова угода №3, де зазначено, що згідно ст.ст.212, 611, 651 ЦК при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у графіку погашення кредиту, за цим договором, понад 1460 днів, щодо зобов`язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою. Однак відповідач вводить суд в оману, говорячи що на даний момент договір не є простроченим і в позивача не виникло право на стягнення усієї суми заборгованості, адже на даний час договір прострочений не весь, а лише його частина. Згідно з доводами представника ПАТ КБ «Приватбанк» відповідач був зобов`язаний виконувати умови, які передбачені в додатковій угоді №3 щодо своєчасної сплати щомісячних платежів, проте він допустив прострочення поточного зобов`язання. В обгрунтування цієї позиції представник позивача покликався на п.п.3.2, 3.3 кредитного договору. При цьому пояснив, що якщо відповідач буде мати прострочену заборгованість понад 1460 днів, то банк згідно додаткової угоди винесе на прострочення все тіло кредиту незалежно від строку його дії, а не його окрему частину (платіж), яку боржник не сплатив відповідно до графіку. Проте [PERSON] допустив прострочення поточного зобов`язання. За таких умов позивач не позбавлений права заявляти вимоги з приводу стягнення усієї суми заборгованості при наявності разового порушення положень кредитного договору відповідно до його умов, адже в добровільному порядку відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання по договору та додатковій угоді. Право на дострокове стягнення заборгованості передбачено також і ч.2 ст.1050 ЦК України. Таким чином, позов ПАТ КБ «Приватбанк» про дострокове стягнення заборгованості грунтується як на положеннях кредитного договору, так і на нормах чинного законодавства. Представник позивача - Сафір Ф.О. також вказав, що наданий до позову розрахунок заборгованості підписано ним як повноважним представником ПАТ КБ «Приватбанк», який згідно до довіреності уповноважений підписувати розрахункові документи. При цьому у підтвердження порушення відповідачем зобов`язань за договором представник ПАТ КБ «Приватбанк» надав виписку по рахунку. Представник позивача зазначив, що відповідачем всупереч вимогам ст.60 ЦПК України не надано жодного доказу на спростування заборгованості по кредиту чи її розміру, не наведено власного розрахунку. Твердження відповідача про те, що начебто в розрахунку заборгованості зазначено невірні відомості, не підтверджені належними доказами по справі, а тому не заслуговують на увагу. На даний час, [PERSON] належним чином свої зобов`язання за договором не виконав, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Представник позивача - Попович С.М. у судовому засіданні повністю підтримав вказані позовні вимоги про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором з врахуванням збільшення їх розміру в сумі 80526,33 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять шість) доларів США 33 центів, що за курсом, встановленим Національним банком України 22,062278 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 липня 2015 року, складає 1776594 (один мільйон сімсот сімдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 28 коп., яка виникла станом на 28 липня 2015 року та складається із заборгованості за кредитом у сумі 49345 (сорок дев`ять тисяч триста сорок п`ять) доларів США 86 центів, в тому числі простроченої заборгованості за наданим кредитом у сумі 22823 (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять три) доларів США 59 центів, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 12827 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять сім) доларів США 60 центів, в тому числі залишку заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом у сумі 12682 (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят два) долара США 62 центи, заборгованості з комісії в сумі 2943 (дві тисячі дев`ятсот сорок три) долари США 36 центів, а також пені в сумі 15409 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`ять) доларів США 51 цент. Зазначив, що згідно з кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати кредит у розмірі 81760 (вісімдесят одної тисячі сімсот шістдесят) доларів США строком до 09 лютого 2017 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісію і інші платежі в строк та в порядку, встановлені кредитним договором. Свої зобов`язання за даним договором позивач виконав у повному обсязі, надав [PERSON] кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Натомість відповідач всупереч умовам кредитного договору не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, комісією, а також іншими платежами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року та наданих суду виписках. За таких обставин, оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору не платив для ПАТ КБ «Приватбанк» кошти по графіку та не виконав взяті не себе зобов`язання, то в позивача відповідно до ст.ст.509, 510, ч.2 ст. 1050 ЦК України виникло право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд задоволити позовні вимоги, зазначивши, що 08 червня 2015 року [PERSON] вчинив останній платіж в сумі 163 (сто шістдесят три) долари 52 центи в рахунок сплати комісії і станом на момент розгляду даної цивільної справи не погасив заборгованості за договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року. Під час судового розгляду справи відповідач [PERSON] частково визнав заявлений до нього позов ПАТ КБ «Приватбанк», зазначивши, що з 07 січня 2014 року у нього виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором. Пояснив, що отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у сумі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США із строком його повернення до 09 лютого 2017 року. За весь період користування сплатив позивачу за кредитним договором кошти в загальній сумі 104000 (сто чотири тисячі) доларів США. Відповідач зазначив, що він не погоджується із достроковим стягненням кредиту та не визнає пеню в зв`язку з надмірністю її розміру і спливом строку позовної давності. [PERSON] також вказав, що ПАТ КБ «Приватбанк» щомісячно стягує з нього 50 відсотків пенсії, окрім цього на праві приватної власності йому належить ставок у с.Каноничі і склад міндобрив, які він планує продати з метою розрахунку із позивачем. У подальшому у судове засідання відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце продовження розгляду даної справи. Представник відповідача - Русін Т.С. в судовому засіданні визнала вимоги позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» лише в частині стягнення пені за останній рік з 11 листопада 2013 року до 11 листопада 2014 року в розмірі 600 (шістсот) доларів США та заперечила в решті заявлених до [PERSON] позовних вимог. Пояснила, що на момент подачі позову представником позивача був [PERSON] , проте строк дії виданої на нього позивачем довіреності закінчився, тому всі документи, видані ним у подальшому не мають юридичного значення. Згідно з доводами представника [PERSON] розрахунок заборгованості за кредитним договором не є платіжним документом і не належить до первинних документів бухгалтерського обліку. Окрім цього, він не пронумерований, кожна сторінка не завірена, відсутній підпис уповноваженої особи та печатка ПАТ КБ «Приватбанк», а наявний на останній сторінці підпис особи не розшифрований. Вважає, що позивачем не подано в суд належних і допустимих доказів заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором. Заперечення [PERSON] проти позову також грунтуються на тому, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року було здійснено відповідачем 16 березня 2014 року, із позовом до [PERSON] ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 25 грудня 2014 року, тобто через 279 днів, а вимоги пред`явлені з приводу порушення строку сплати кредиту та інших платежів до закінчення строку 1460 днів, встановленого п.7 Додаткової угоди №3 від 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, яка є його невід`ємною частиною. Таким чином, на переконання представника [PERSON] , заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором не є простроченою понад 1460 днів, у позивача не виникло право вимоги за цим кредитним договором і ПАТ КБ «Приватбанк» передчасно звернулося в суд із даним позовом. Також на думку представника відповідача, неправильним є здійснення позивачем розрахунку неустойки (штрафу, пені) в доларах США, замість національної валюти. До вимог про стягнення пені [PERSON] також просила суд застосувати встановлену законом позовну давність тривалістю 1 рік. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Підставами для такого висновку суду є наступне. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст.546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частинами 1, 2 ст.551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, що підлягають застосуванню згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №ROVWGK00001836. Предметом даного кредитного договору (п.п.1.1.-1.3.) визначено такі умови. Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором зазначені у розділі 7 договору. Позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої Приватбанком. Номер рахунку зазначений у п.7.2 договору. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред`явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором зазначено в п.7.3 змінної частини договору, а також всі інші види іпотеки, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором. Згідно з п.п.2.1.1. п.2.1. цього кредитного договору банк зобов`язується надати кредит шляхом і у межах сум, зазначених у п.7.1 даного договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7. даного договору. Відповідно до п.п.2.2.1.-2.2.4. п.2.2. вказаного кредитного договору позичальник зобов`язується: використати кредит на цілі, зазначені в п.7.1 даного договору; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; сплатити банку винагороду згідно п.п.7.1 та 6.2 даного договору; погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п.2.3.3 цього договору. Пунктами 3.1.-3.2. зазначеного кредитного договору передбачено, що за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п.7.1 змінної частини даного договору. Згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1., 2.2.4., 2.3.3 цього договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному у п.7.4 змінної частини цього договору на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п.1.1. суми щомісячного платежу за кредитним договором (у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п.1.1). Згідно з п.4.1. цього кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до умов, встановлених п.п.7.1.-7.4 вказаного кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строку з 12 лютого 2007 року по 09 лютого 2017 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (далі - «кредит») у розмірі 89936 (вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість) доларів США на наступні цілі: 81760 (вісімдесят одна тисяча сімсот шістдесят) доларів США, а також у розмірі 8160 (вісім тисяч сто шістдесят) доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Період сплати вважати період з «12» по «16» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1253 (одна тисяча двісті п`ятдесят три) долари США 97 центів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін.платежам. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека 2-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором. Згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1., 2.2.4., 2.3.3 цього договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,25% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. З п.1.1. статуту ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «Приватбанк». Факт надання позивачем [PERSON] кредиту в сумі 81760 (вісімдесят одна тисяча сімсот шістдесят) доларів США згідно з кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року підтверджується ордером розпорядженням №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року та заявою [PERSON] на видачу готівки №1 від 13 лютого 2007 року. 05 листопада 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року. Зокрема, пунктами 1-6 зазначеної додаткової угоди передбачено такі умови. Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 83 (вісімдесят три) доларів США 55 центів, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 83 (вісімдесят три) доларів США 55 центів. Згідно зі ст.ст.212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 83 (вісімдесят три) доларів США 55 центів. Викласти пункт 7.1 договору в наступній редакції: 7.1. Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 12 лютого 2007 року по 09 лютого 2017 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (далі - «кредит») у розмірі 90716 (дев`яносто тисяч сімсот шістнадцять) доларів США 29 центів на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 8940 (вісім тисяч дев`ятсот сорок) доларів США 29 центів на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Період сплати вважати період з «12» по «16» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплат позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) доларів США 86 центів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (Додаток №1). Додаток 1 (графік погашення кредиту) викласти в новій редакції, який є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди. Погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється згідно графіку погашення кредиту (додатку 1 до цієї додаткової угоди). Підписання цієї додаткової угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Пунктами 7-9 вказаної додаткової угоди визначено, що в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, згідно ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, далі плата за кредитом, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобов`язання по сплаті плати за кредитом. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Банк обумовлює, що на період неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті плати за цим кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагород, передбачених договором, здійснюється зменшення розміру плати за кредитом, до суми фактично сплаченої позичальником. Згідно ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором, понад 1460 днів, щодо зобов`язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається просроченою. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 (п`ятдесят) років. Всі інші умови договору лишаються незмінними. Ця додаткова угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами та діє протягом дії договору, (за умови належного виконання позичальником обов`язків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором). 22 липня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, згідно з якою сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року. Зокрема, пунктами 1-6 цієї додаткової угоди передбачено наступні умови. Суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 528 (п`ятсот двадцять вісім) доларів США 05 центів, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 528 (п`ятсот двадцять вісім) доларів США 05 центів. Згідно зі ст.ст.212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 528 (п`ятсот двадцять вісім) доларів США 05 центів. Викласти пункт 7.1 договору в наступній редакції: 7.1. Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 12 лютого 2007 року по 09 лютого 2017 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (далі - «кредит») у розмірі 91110 (дев`яносто одна тисяча сто десять) доларів США 98 центів на наступні цілі: придбання нерухомості, а також у розмірі 9334 (дев`ять тисяч триста тридцять чотири) доларів США 98 центів на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. Період сплати вважати період з «12» по «16» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплат позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) доларів США 86 центів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (Додаток №1). Додаток 1 (графік погашення кредиту) викласти в новій редакції, який є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди. Погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється згідно графіку погашення кредиту (додатку 1 до цієї додаткової угоди). Підписання цієї додаткової угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості позичальника. Пунктами 7-9 вказаної додаткової угоди визначено, що в разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, згідно ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, далі плата за кредитом, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. При цьому, позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; - в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. Сплата позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобов`язання по сплаті плати за кредитом. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Банк обумовлює, що на період неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті плати за цим кредитом, що включає в собі відсотки за користування кредитом та винагород, передбачених договором, здійснюється зменшення розміру плати за кредитом, до суми фактично сплаченої позичальником. Згідно ст.212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором, понад 1460 днів, щодо зобов`язань, строк яких не настав, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається просроченою. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 50 (п`ятдесят) років. Всі інші умови договору лишаються незмінними. Ця додаткова угода вступає в дію з моменту її підписання сторонами та діє протягом дії договору, (за умови належного виконання позичальником обов`язків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором). Згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк», станом на 11 листопада 2014 року заборгованість за договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] , становить 61599 (шістдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) доларів США 38 центів та складається із заборгованості за кредитом у сумі 49550 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) доларів США 16 центів, в тому числі прострочене тіло в сумі 12187 (дванадцять тисяч сто вісімдесят сім) доларів США 45 центів, заборгованості за відсотками в сумі 6130 (шість тисяч сто тридцять) доларів США 28 центів, в тому числі прострочені відсотки в сумі 5750 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США 99 центів, заборгованості з комісії в сумі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят один) долар США 68 центів, в тому числі прострочена комісія в сумі 1471 (одна тисяча чотириста сімдесят один) долар США 68 центів, а також пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі 4447 (чотири тисячі чотириста сорок сім) доларів США 26 центів. Вказаний розрахунок підписано представником ПАТ КБ «Приватбанк» Сафіром Ф.О., який відповідно до довіреності №3913-0 від 25 жовтня 2012 року, чинної строком до 23 жовтня 2015 року, є уповноваженим представником позивача з правом подання, підписання, пред`явлення та підтримання позовів, пояснень, заяв та інших процесуальних документів, подання доказів, підписання виписок по рахунках, розрахункових документів. Підпис Сафіра Ф.О. як представника ПАТ КБ «Приватбанк» скріплено відповідною печаткою ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до розрахунку, доданого до заяви представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Поповича С.М. про збільшення розміру позовних вимог від 31 липня 2015 року, станом на 28 липня 2015 року заборгованість за договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] , становить 80526 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять шість) доларів США 33 центи, а саме: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 49345 (сорок дев`ять тисяч триста сорок п`ять) доларів США 86 центів, в тому числі прострочена заборгованість за наданим кредитом - 22823 (двадцять дві тисячі вісімсот двадцять три) доларів США 59 центів, заборгованість за процентами - 12827 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять сім) доларів США 60 центів, в тому числі заборгованість за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом - 12682 (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят два) долари США 62 центи, заборгованість за простроченою комісією - 2943 (дві тисячі дев`ятсот сорок три) долари США 36 центів, пені - 15409 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`ять) доларів США 51 цент. Зазначений розрахунок підписано представником ПАТ КБ «Приватбанк» Поповичем С.М., який діяв відповідно до чинної довіреності №5466 від 03 листопада 2009 року та є уповноваженим представником позивача з правом подання, підписання, пред`явлення та підтримання позовів, пояснень, заяв та інших процесуальних документів, подання доказів, підписання, подання та пред`явлення необхідних документів. Вказані розрахунки заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» містять період часу, за який виникла заборгованість за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року та підтверджуються наданими виписками з рахунку № [NUMBER] . Відповідач у судовому засіданні підтвердив факт наявності в нього заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року. Правильність здійснення представниками позивача зазначених розрахунків заборгованості [PERSON] і його представник не спростували. Власний розрахунок заборгованості за кредитним договором суду не надали. На момент розгляду даної цивільної справи [PERSON] не повернув отриманий кредит ПАТ КБ «Приватбанк» і не погасив виниклу заборгованість за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року. Пункт 7 додаткової угоди №3 від 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року, на який відповідач і його представник покликалися в обгрунтування своїх заперечень проти позову ПАТ КБ «Приватбанк», як слідує з його змісту, стосується визначення терміну повернення кредиту позичальником в разі порушення ним строків погашення заборгованості, зазначених в графіку погашення кредиту, за цим договором, понад 1460 днів, щодо зобов`язань, строк яких не настав. Зокрема, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається просроченою. Таким чином, зазначений п.7 додаткової угоди №3 від 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року не регулює порядок дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, а передбачає скорочення строку повернення усього кредиту в разі порушення позичальником графіку погашення кредиту. Отже, з огляду на умови кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року та додаткової угоди №3 від 22 липня 2013 року на момент пред`явлення позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту у позивача відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України виникло право достроково вимагати у [PERSON] повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії та пені, а на момент розгляду справи по суті у зв`язку з простроченням виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до ст.1054 ЦК України належить право вимоги на стягнення із [PERSON] простроченої суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісії та пені за цим кредитним договором. У даному випадку строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, неустойки за цим кредитним договором не сплив, оскільки п.7 додаткової угоди №3 від 22 липня 2013 року до кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року визначений сторонами тривалістю 50 (п`ятдесят) років. За таких обставин, підстави для відмови у позові, передбачені ч.4 ст.267 ЦК України, - відсутні. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України принцип змагальності сторін полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Проте відповідачем і його представником не подано власних доказів, які б спростували обставини, викладені уповноваженими представниками позивача у позовній заяві, у заяві про збільшення позовних вимог та в письмових поясненнях. Вирішуючи питання щодо стягнення пені, суд з`ясував, що сума нарахованої за кредитним договором пені згідно з розрахунком, доданим уповноваженим представником позивача до заяви про збільшення розміру позовних вимог, станом на 28 липня 2015 року становить 15409 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`ять) доларів США 51 цент, що в еквіваленті становить 339968 (триста тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 90 копійок. Частиною 1 ст.99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Оскільки пеня є неустойкою, що є видом забезпечення виконання зобов`язання, не входить до складу основного зобов`язання та не має компенсаційного характеру, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. Отже вимоги про застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов`язань, визначених в іноземній валюті, можуть заявлятися та визначатися лише в національній валюті України (гривні). Пунктом 4.1. кредитного договору №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року передбачено мінімальний розмір пені в сумі 1 (одної) гривні за кожний день прострочки виконання позичальником зобов`язань щодо сплати відсотків за користування кредитом і сплати винагороди, а також те, що сплата пені здійснюється в гривні. За таких обставин, суд вважає за належне здійснити стягнення пені з [PERSON] в користь ПАТ КБ «Приватбанк» у національній валюті України - гривні. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Визначаючи розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, суд врахував, що вказана нарахована позивачем сума пені перевищує суму нарахованих ним процентів за користування кредитом та є надмірно великою. При цьому суд взяв до уваги ступінь виконання зобов`язання [PERSON] згідно з виписками про погашення кредиту, а також фактичний розмір збитків ПАТ КБ «Приватбанк» як кредитора, майновий стан обох сторін та необхідність дотримання принципу рівності сторін договору. Так, у п.3.2. рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп у справі №1-12/2013 вказано, що положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених «Керівних принципах для захисту інтересів споживачів» визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. З наведених підстав, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, суд прийшов до висновку, що нарахована за кредитним договором пеня в розмірі 15409 (п`ятнадцять тисяч чотириста дев`ять) доларів США 51 цент підлягає зменшенню до 200000 (двісті тисяч) гривень. Згідно з повідомленням Національного банку України від 28 липня 2015 року за встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до іноземної валюти станом на 28 липня 2015 року 100 доларів США становили 2206,2278 гривні. Отже, за таких обставин, вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих у суд доказів, суд визнав за належне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №ROVWGK00001836 від 12 лютого 2007 року: по тілу кредиту - в сумі 49345 (сорок дев`ять тисяч триста сорок п`ять) доларів США і 86 центів, що в еквіваленті становить 1088682 (один мільйон вісімдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 08 копійок; по процентам - в сумі 12827 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять сім) доларів США і 60 центів, що в еквіваленті становить 283006 (двісті вісімдесят три тисячі шість) гривень 08 копійок; комісії - в сумі 2943 (дві тисячі дев`ятсот сорок три) долара США і 36 центів, що в еквіваленті становить 64937 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім) гривень 23 копійок; а також пеню у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань за кредитним договором у розмірі, визнаному судом обґрунтованим, в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень. В іншій частині позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими, тому в їх задоволенні необхідно відмовити. Судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Враховуючи встановлені фактичні обставини,

Outcome: approved