Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 25 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «Діамант» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк») та [PERSON] був укладений договір про встановлення ліміту кредитування, згідно з умовами якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію під операції останнього з карткою у межах ліміту у сумі 70 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язався повернути позивачу фактично отримані кредитні кошти в межах встановленого ліміту кредитування, а також погасити заборгованість за відсотками, комісіями та овердрафтом до 24 жовтня 2008 року. [PERSON] зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором належним чином не виконує, загальний розмір його заборгованості складає 83 002 гривні 91 копійка, з яких заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами за період з 18.07.2008 року по 21.10.2014 року у сумі 71 420,41 грн.; заборгованість по сплаті пені за період з 21.10.2013 року по 20.10.2014 року у сумі 11 582,50 грн. Тому позивач був вимушений звернутися до суду, прохав суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти постановлення заочного рішення Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома, тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між Акціонерним банком «Діамант» (правонаступником якого є правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк») та [PERSON] був укладений договір про встановлення ліміту кредитування, згідно з умовами якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію під операції останнього з карткою у межах ліміту у сумі 70 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % річних та комісії при знятті коштів у розмірі 0,4 % від виниклого у зв'язку з отриманням кредиту дебетового обороту та 0,4 % комісії щомісячно від фактичної заборгованості. (а.с. 6-10). Підписом [PERSON] підтверджується, що він був ознайомлений та згодний з умовами договору. Випискою по рахунку підтверджується зняття відповідачем коштів з рахунку. Користуючись кредитними коштами, [PERSON] порушує строки сплати заборгованості по кредиту. Згідно наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2008 року № 2-н-194/2008 з [PERSON] було стягнуто на користь АБ «Діамант» згідно договору від 25.10.2007 року 75 553 грн 81 к. заборгованості. Відповідно до ч.2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. З розрахунків, наданих позивачем (а.с.14,15), вбачається, що загальна заборгованість відповідача складає 83 002,91 гривні, з яких заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами за період з 18.07.2008 року по 21.10.2014 року у сумі 71 420,41 грн.; заборгованість по сплаті пені за період з 21.10.2013 року по 20.10.2014 року у сумі 11 582,50 грн. Суд погоджується з даними розрахунками, оскільки вони відповідають умовам кредитного договору. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк . Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк зобов'язується надати кошти позичальникові на умовах та у розмірі передбачених кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалась, та сплати процентів, належних йому. Виходячи з зазначеного, відповідач повинен погасити заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, тому суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved