Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», надалі позивач, звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 38268,78 грн., посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору в частині сплати кредитних платежів, в зв'язку з чим виникла заборгованість та право банку на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів. Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Тому, суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. 04 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100365352B. Відповідно до Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 35000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 04 грудня 2015р., сплачуючи позивачу кредит та проценти за користування ним в порядку, передбаченому Графіком, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п.3.3 Кредитного договору за користування кредитом відповідач прийняв зобов'язання сплачувати позивачу 36 відсоток річних. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Однак, відповідач отримавши суму кредиту, свої зобов'язання за Кредитним договором по погашенню кредиту та відсотків не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Зважаючи на зазначені порушення відповідачем умов Кредитного договору позивач на підставі пп. 5.2.1 Кредитного договору набув право вимоги до відповідача, а у відповідача згідно п.5.3.9 Кредитного договору виникло зобов'язання достроково повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, виконати інші зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі. Згідно підпункту 5.2.1 Кредитного договору, Банк має право відмовити Позичальнику в наданні Кредиту або вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України, зокрема: порушення позичальником зобов'язань, що випливають з умов кредитних договорів забезпечення, що укладені між позичальником та ПАТ «ВТБ Банк», невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Договору. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки заборгованість по кредиту та відсотках не сплачується протягом тривалого часу, що підтверджено розрахунком, в банку виникло право вимагати дострокового повернення всієї суми заборгованості. Відповідно до п.7.1 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення Кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов Кредитного договору, він повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 14 січня 2014 року відповідно до Розрахунку заборгованості становить 38 268,78 грн., з яких: сума основного боргу-неповернута сума кредиту - 31279,61 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 2051,95 грн.; пеня за порушення строків повернення кредиту і відсотків - 4850,27 грн.; три процента річних, нараховані за прострочену заборгованість по кредиту та відсотках - 86,95 грн. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів повернення коштів. Таким чином, в даному випадку мають місце порушення з вини відповідача майнових прав та інтересів позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з нього заборгованості. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved