Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] «Правекс-Банк» (надалі ПАТ КБ «Правекс-Банк») звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 13.11.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2029-047/08Р (надалі Кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 68000 грн. зі сплатою 20,49 % річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами стархування автомобіля. Згідно п.4.4. Кредитного договору [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 1134 грн. щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.5. Кредитного договору підлягали сплаті позичальником щомісяця у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору, зазначеного в п.1.2. Кредитного договору. Пунктом 10.1. Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування кредитом, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Позивач зобовязання за кредитом виконав 13.11.2008 року. Проте, відповідач неналежним чином виконував зобовязання щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 63775 грн. 50 коп., у тому числі: 23773 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 8687 грн. 30 коп.- заборгованість за процентами, 22964 грн. 56 коп. - неустойка (пеня) за кредитом, 8350 грн. 03 коп. - неустойка (пеня) за процентами. Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON] як позичальником, 13.11.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 2029-047/08Р, відповідно до якого поручитель зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальником [PERSON] за Кредитним договором. А тому, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №2029-047/08Р від 13.11.2008 року в розмірі 63775 грн. 50 коп. та з [PERSON] на його користь 1218 грн. судового збору. Представник позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк» [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у ньому та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON]А у судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Проте, подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, просив в його задоволенні відмовити повністю. Подав заяву про застосування строків позовної давності за всіма позовними вимогами ПАТ КБ «Правекс-Банк» до відповідачів [PERSON] та [PERSON] Крім того суду пояснив, що він не заперечує факту укладення кредитного договору [PERSON] із позивачем в сумі зазначеній в позовній заяві, однак рахує, що позивачем пропущено строк позовної давності на предявлення позову, оскільки кредитним договором крім строку дії договору, який передбачено в п. 1.2., визначено і строк його виконання, а саме те, що відповідач [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення рівними частинами кошти в сумі 1134 грн. щомісяця до 10 числа наступного місяця. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] здійснено останній платіж 07.02.2012 року, на день звернення до суду 13.10.2015 року позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду за захистом своїх прав. Крім того, звернув увагу суду на те, що поручитель відповідає за виконання зобовязань в тому ж обсязі що і позичальник, а тому оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами до [PERSON], то і не підлягають задоволенню позовні вимоги і до поручителя [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] [PERSON], зясувавши письмову думку відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, з огляду на таке. Судом встановлено, що 13 листопада 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство [PERSON] «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2029-047/08Р, відповідно до п.1.1 якого з метою своєчасної оплати останнім вартості автомобіля за договором купівлі-продажу від 11 листопада 2008 року, а також оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, позивач надав [PERSON] кредит у національній валюті на загальну суму 68000 грн. (а.с. 117-122). Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надавався у строк з 13.11.2008 року до 13.11.2013 року зі сплатою 20,49 % річних. Відповідно до п.4.4. Кредитного договору [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 1134 грн. щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.5. Кредитного договору підлягали сплаті позичальником щомісяця (за місяцем фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії кредитного договору, вказаного в п.1.2. даного Договору. Для забезпечення зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у звязку з порушенням даного договору, [PERSON] передав Банку належний йому на праві власності автомобіль марки FIAT, моделі Doblo, 2008 року випуску, сірого кольору, № шасі ZFA22300005654225, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується договором застави транспортного засобу від 13 листопада 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 5218 (а.с. 104-109). Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця на випадок порушення зобовязання [PERSON] як позичальником, 13 листопада 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» було укладено договір поруки №2029-047/08Р, відповідно до п. 1.1. якого поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним Договором зобовязалась нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за Кредитним договором. №2029-047/08Р від 13.11.2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та в повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 13.11.2013 року у розмірі 68000 грн. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Відповідно до п.4.1. даного Договору договір поруки діє до 13.11.2016 року (а.с. 125-126). Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси банку після укладення Договору застави і надання Позичальником Банку документа, що підтверджує страхування застави майна на користь Банку. З наданої заяви на видачу готівки № 1 від 13.11.2008 року вбачається, що позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі та надав із каси банку відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 68000 грн. (а.с. 134). Крім того, даний факт визнаний представниками сторін у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Проте, відповідач [PERSON] не виконував вчасно зобовязання щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, як то передбачено умовами Кредитного договору та Графіком щомісячних платежів по кредиту (а.с. 112-114). Пунктом 10.1. Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування кредитом, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2. Договору (20,49 %), що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 13.11.2008 року №2029-047/08Р станом на 03.06.2015 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість у загальному розмірі 63775 грн. 50 коп., у тому числі: 23773 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 22964 грн. 56 коп - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 8687 грн. 30 коп. - заборгованість за процентами, 8350 грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасне погашення процентів (а.с.18-20). 02.02.2016 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності за позовними вимогами ПАТ КБ «Правекс-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Вирішуючи позов в межах заявлених позовних вимог суд виходить із наступного. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій\~статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і\~«строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530,\~631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це\~строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч.1 ст.258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, згідно ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~(ч.2\~ст.1050 ЦК). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06.11.2013 р. (цивільна справа № 6-116цс13) перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов\~договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами -\~ст. 1048 ЦК України\~), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Отже, виходячи з наведених норм матеріального права та висновків Верховного суду вбачається, що строк позовної давності слід обраховувати щодо кожного з платежів, встановлених кредитним договором, несплачені платежі до моменту звернення банку з позовом до суду підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів, Оскільки умовами Кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання [PERSON] про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Пунктом 4.4. Кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом всього часу дії договору в розмірі 1134 грн. до 10-го числа місяця наступного за місяцем у графіку та 1094 грн. в останній місяць користування кредитом з кінцевим терміном основного зобовязання до 13.11.2013 року. За порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування кредитом, позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2. Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення (п.10.1). Також, п. 9.2. Кредитного договору передбачено, що шляхом підписання даного Договору строни дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2. даного Договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом [PERSON] письмово повідомляє Позичальника. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні у своїх поясненнях вказував, що строк виконання зобовязань за Кредитним договором не змінювався, оскільки Банком не направлялось відповідачеві [PERSON] письмове повідомлення про це. Однак, суд не погоджується із такими твердженнями представника позивача з огляду на таке. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем та підтверджено поясненнями представника позивача [PERSON] у судовому засіданні, останній платіж за Кредитним договором відповідач [PERSON] здійснив 07.02.2012 року. Після цього жодних платежів по Кредитному договору останнім не здійснювалось протягом усього часу аж до моменту звернення до суду із позовною заявою. Пунктом 9.1. Розділу 9 «Дострокове погашення заборгованості за кредитом» Кредитного договору передбачено право Банку вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, належних відсотків і передбачених даним Договором штрафних санкцій. Однак, пунктом 9.2. Кредитного договору, виходячи із його буквального тлумачення визначено, що шляхом підписання даного Договору строни дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2. (до 13.11.2013 року) даного Договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Суд вважає дану умову договору зобовязувального характеру, оскільки п. 6.1.4. Кредитного договору передбачений обовязок Позичальника при настанні подій, зазначених у п.п.9.1.-9.2. даного Договору, достроково погасити заборгованість за кредитом і відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф. А тому, [PERSON] мав направити відповідачу [PERSON] письмове повідомлення про це, однак не зробив цього. А отже, суд приходить до висновку, що змінився строк виконання основного зобовязання та [PERSON] мав право з 11 березня 2012 року та протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом, однак позовну заяву подав до суду лише у жовтні 2015 року, отже з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду після спливу строку позовної давності. Після зміни строку виконання зобов'язання 11 березня 2012 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою п.п.6.1.4., 9.2. Кредитного договору позичальник був зобов'язаний достроково повернути кредит в повному обсязі. Разом із тим, за змістом частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство не повязує закінчення строку дії договору з припиненням грошового зобовязання боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Згідно\~статті 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку загальної та спеціальної позовної давності. Такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-249цс15. Відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України\~висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Так, заборгованість за процентами з урахуванням положень ст. 257 ЦК України складає 5441 грн. 71 коп. (8687 грн. 30 коп. (заборгованість за процентами в розрахунку позивача на день подачі позову) 3245 грн. 59 коп. (заборгованість за процентами в розрахунку позивача станом на 11.10.2012 року) = 5441 грн. 71 коп.) та пеня за процентами з урахуванням положень ст. 258 ЦК України складає 2253 грн. 01 коп. (185 грн. 25 коп. (пеня за 19 днів жовтня 2014 року (позов поданий 13.10.2015 року: 31-12=19 днів) + 292 грн. 61 коп. (пеня за процентами за листопад 2014 року) + 302 грн. 36 коп. (пеня за процентами за грудень 2014 року) + 302 грн. 36 коп. (пеня за процентами за січень 2015 року) + 273 грн. 10 коп. (пеня за процентами за лютий 2015 року) + 302 грн. 36 коп. (пеня за процентами за березень 2015 року) + 292 грн. 61 коп. (пеня за процентами за квітень 2015 року) + 302 грн. 36 коп. (пеня за процентами за травень 2015 року = 2253 грн. 01 коп.), а всього 7694 грн. 72 коп. Оскільки відповідно до\~статті 554 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином суд, вважає, що необхідно застосувати до позовних вимог позивача про стягнення з відповідачів на його користь заборгованості за кредитом, пені за несвоєчасне погашення кредиту строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в цій частині.\~\~ Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позов належить задовольнити частково та стягнути солідарно із відповідача [PERSON] та [PERSON] заборгованість за процентами та пеню за процентами в сумі 7694 грн. 72 коп. В зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 147 грн. 01 коп. На підставі ст.ст. 252-258, 261, 267, 554, 559, 610, 611, 629, 631, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial