Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акціонерно-комерційний банк «Капітал»» звернулося до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №\~3/10/317/27-09-13/0028 від 25.12.2013р. у розмірі 10\~351,86 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору відповідач отримала кредит у сумі 7\~034,01 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 15,00\~% на рік з кінцевим терміном повернення до 24.07.2015р., однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів позивачу. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась, натомість звернулась з заявою, у якій посилаючись на хворобу сина та на пенсійний вік, просила зменшити розмір стягнення заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 25.12.2013р. між ПАТ «АКБ «Капітал» та відповідачем було укладено кредитний договір №\~3/10/317/27-09-13/0028 (далі Кредитний договір), згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 7\~034,01 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 15,00\~% на рік з кінцевим терміном повернення до 24.07.2015р., а відповідач зобовязалась кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором (а.с.6-7). Факт отримання відповідачем вказаних кредитних коштів, підтверджується меморіальним ордером № 34190 від 24.04.2013р. (а.с.16). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором №\~3/10/317/27-09-13/0028 від 25.12.2013р., яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 25.02.2016р. становить 3\~498,67\~грн. та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2\~279,34 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 375,25\~грн., заборгованості по сплаті щомісячної комісії у розмірі 844,08 грн. (а.с.4-5). Згідно п.5.1 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п.5.2 Кредитного договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50 % від суми виданого кредиту. Таким чином, окрім вказаної заборгованості, позивачем також заявлені вимого щодо стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 3\~336,18 грн. та штрафу у розмірі 3\~517,01 грн. (а.с.4-5). Водночас, відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. №6-2003цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України. Таким чином, нарахування банком неустойки у вигляді пені у розмірі 3\~336,18 грн. одночасно з неустойкою у вигляді штрафу у розмірі 3\~517,01 грн. є порушенням вимог ч.1 ст.61 Конституції України, а відтак суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині одночасного стягнення пені та штрафу за одне правопорушення. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014р. №6-100цс14, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч 1 ст.3607 ЦПК України. Враховуючи вищевказане та матеріальний стан відповідача, суд доходить висновку, що розмір заявленого до стягнення позивачем штрафу підлягає зменшенню до суми основної заборгованості, а саме до 2\~279,34 грн., оскільки він відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України перевищує розмір завданих відповідачем збитків. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial