Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 14 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 208339-CRED, за умовами якого позивач надавав відповідачу кредит в розмірі 13 500 грн. з кінцевим строком повернення до 14 серпня 2009 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язувалась щомісяця виконувати свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. На забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору між Банком, [PERSON] та [PERSON] укладені договори поруки, згідно яких останні брали на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність у тому ж обсязі що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу та нарахованих відсотків за користування кредитом. Всупереч умовам договору, відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість за кредитом - 6612,76 грн., заборгованість по процентам - 27272,35 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 1096,19 грн. 08 грудня 2009 року П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, згідно якого з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11961,29 грн. заборгованості за кредитним договором, отже сума заборгованості за кредитним договором з відрахуванням суми, що була стягнута за рішенням суду складає 23270,01 грн., яку просять стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 243,60 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Устименко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просила стягнути солідарно з відповідачів 23 270,01 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких заборгованість за кредитом - 6612,76 грн., заборгованість по процентам - 15311,06 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 1096,19 грн. Вважає, що строк позовної давності Банком не пропущено, оскільки п. 6.1 Договору передбачено, що даний договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань по договору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дійсно 14 лютого 2008 року від ПАТ КБ «Приватбанк» отримала кредит в розмірі 13 500 грн. з кінцевим строком повернення до 14 серпня 2009 року, проте його погашення здійснювала не регулярно у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. 08 грудня 2009 року П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області винесено рішення про солідарне стягнення з неї, [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 11961,29 грн., на підставі рішення видано виконавчий лист, який Банком було пред'явлено до примусового виконання. Проте примусове стягненення по виконавчому листу проводиться лише з [PERSON], так як останній отримує пенсію, з якої і проводяться відрахування. Вона з [PERSON] жодних платежів в рахунок погашення заборгованості не здійснює, через відсутність коштів. Вимоги Банку вважає безпідставними, у задоволенні позову просила відмовити, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням застосувати до виниклих правовідносин строки позовної давності /а.с.76/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням застосувати до виниклих правовідносин строк позовної давності /а.с.77/. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 208339-CRED за умовами якого позивач надавав відповідчу кредит в розмірі 13500 грн. зі сплатою 30 % річних на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим строком погашення кредиту до 14 серпня 2009 року /а.с.11-13/. На забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору між Банком, [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 2008 року укладені договори поруки, згідно яких останні брали на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність у тому ж обсязі що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу та нарахованих відсотків за користування кредитом /а.с.14/. Проте зобов'язання за вказаним договором відповідачі належним чином не виконали, в результаті чого утворилась прострочена заборгованістьза кредитом - 6612,76 грн., заборгованість по процентам - 27272,35 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 1096,19 грн. /а.с.5/ 08 грудня 2009 року рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11961,29 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких заборгованість за тілом креду - 8953,96 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2199,65 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 557,68 грн. /а.с.4/ Згідно листа ВДВС П'ятихатського РУЮ Дніпропетровської області від 10.04.2015 року № 40/3246 на виконанні ВДВС П'ятихатського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-541/09 від 08.12.2009 року про стягнення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11961,29 грн. заборгованості за кредитни договором, рішення суду не виконано, залишок нестягненої суми складає 6417,69 грн./а.с.73/. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Крім того, ч.1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 6.1 Договору даний договір набирає чинності з моменту підписання Договору обома сторонами та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання сторонами зобов'язань по даному Договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена, договірні відносини належним чином не виконані, а тому вони не можуть вважатись припиненими, у зв'язку з чим боржник не звільняється від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Проте, вимогами ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормою ч. 1 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При укладанні кредитного договору сторони домовились про збільшення строку позовної давності за порушення умов кредитного договору до 5 років /п.5.7 Договору/ Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, відлік строку позовної давності у даному випадку починається з наступного дня після дати винесення рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2009 року про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним догвором, тобто з 09.12.2009 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви, в яких просили застосувати до виниклих правовідносин строки позовної давності/а.с. 75,76,77/. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 16.02.2015 року, тобто з пропуском визначеного сторонами п'ятирічного строку для пред'явлення позову, а представник позивач в судовому засіданні не обґрунтував свою позицію щодо дотримання ними строку позовної давності та не зазначила обставин, які заважали їм звернутися до суду з відповідним позовом до 09.12.2014 року, питання про його поновлення не ставила. Крім того, суд вважає, що стягненння з [PERSON] заборгованості за кредитним договором по виконанню рішення суду не свідчить про визнання ним боргу в розумінні ст. 264 ЦК України, оскільки відповідач вчинив дії по сплаті коштів за виконавчим провадженням по примусовому виконанню рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2009 року, що не є добровільною сплатою коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідачів не підлягає захисту у зв'язку з пропуском Банком строку позовної давності, у зв'язку з чим вимоги Банку не є законними та обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. У зв'язку з цим згідно вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню й судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: dismissed