Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № 24/гр. від 30.08.2006 р., в якому зазначено, що 30.08.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24/гр. За умовами даного договору ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 49 158,00 грн. в порядку і на умовах, визначених договором, на придбання автотранспортного засобу марки Ланос TF48Y229 згідно з Договором купівлі-продажу № 470 від 30.08.2006 року, укладеним між позичальником та ТОВ «Автодом-КР». Кредитні кошти надано строком по 29 серпня 2012 року, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 18 % річних. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, тому у нього виникла заборгованість. Станом на 29.01.2015 року заборгованість становить 115 916,64 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що відповідач згідно укладеного кредитного договору № 24/гр отримав грошові кошти в сумі 49 158,00 грн. на придбання автотранспортного засобу марки Ланос TF48Y229 згідно з Договором купівлі-продажу № 470 від 30.08.2006 року, укладеним між ним та ТОВ «Автодом-КР». При цьому відповідач зобов'язувався щомісячно, згідно з графіком, погашати кредитну заборгованість. Однак [PERSON] порушив умови кредитного договору, остання проплата згідно розрахунку заборгованості була ним здійснена 01.09.12 року. Станом на 29.01.15 року відповідач має заборгованість у сумі 115 916,64 грн. Просить суд задовольнити вимоги позову. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову через його пропуск. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24/гр. За умовами даного договору ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 49 158,00 грн. в порядку і на умовах, визначених договором, на придбання автотранспортного засобу марки Ланос TF48Y229 згідно з Договором купівлі-продажу № 470 від 30.08.2006 року, укладеним між позичальником та ТОВ «Автодом-КР». Кредитні кошти надано строком по 29 серпня 2012 року, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 18 % річних. Банк 23.02.2016р. звернувся до суду та просить стягнути за свою користь заборгованість станом на 29.01.2015р., яка складається з наступного: - 39 610,00 грн. - прострочена сума кредиту; - 57 596,21 грн. - прострочені проценти за користування кредитом; - 18 710,43 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів. Відповідачем надано заяву про застосування позовної давності у спорі. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність - три роки. Статтею 258 ч. 2 п. 1 передбачено, що до вимоги про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність - один рік. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.,ч.1, 5 ст.261 ЦК України). З матеріалів позову вбачається, що кредитні кошти надано відповідачеві строком по 29 серпня 2012 року. За ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів позову та пояснень представника позивача, даних в судовому засіданні, останній платіж на погашення заборгованості за кредитом відповідач здійснив 01.09.2012 року. З цього часу у позивача виникло право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитом. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом лише 23.02.2016р., по закінченню строку позовної давності. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року № 10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності» при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Таким чином, є всі підстави позов залишити без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed