Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування заявленого позову Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» посилалось на ті обставини, що 4 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 11202888001, за умовами якої банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 8924,16 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 68716,03 гривень на строк 12.09.2016 року з процентною ставкою 12 % річний для споживчих цілей. Крім того, виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором забезпечується порукою до укладеного договору поруки б/н від 12.09.2007 року, а також додаткової угоди до договору поруки б/н від 04.02.2009 р., між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що і позичальник за вищевказаною кредитною угодою, включаючи сплату основного боргу та нарахованих відсотків за користування кредитом та сум штрафних санкцій. 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги замість АТ «УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідач в свою чергу зобов»язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої обов»язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених Кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов»язку відповідач належним чином не виконував, порушував графік повернення кредиту та сплати відсотків і допустив значну заборгованість. Представник позивача просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 217666, 88 гривень, яка складається з тіла кредиту - 154383, 50 гривень та відстоків в сумі 63283,38 гривень. В судове засідання представник позивача не з»явилася, подавши заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. У відзиві на заперечення відповідачів зазначила, що наявність попереднього рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 грудня 2010 року жодним чином не впливає на право АТ «Дельта Банк» на стягнення залишку заборгованості за кредитним договором, включаючи суму заборгованості за тілом кредиту та нарахованих за період користування кредитними коштами відсотків. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні та пояснили, що позивач через суд намагається стягнути заборгованість по договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 12.09.2007 року № 1202888000 (тіло кредиту та відсотки), яку було стягнуто рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2010 року по справі № 2-7140/2010, крім того дали пояснення згідно поданого заперечення та просили застосувати до позовних вимог позовну давність. Заслухавши відповідачів, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 12.09.2007 року між АКІБ ««УкрСиббанк», правонаступником якого за всіма правами та обов»язками є ПАТ ««УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11202888000, згідно якого останньому був наданий кредит в сумі 11024 доларів США зі строком користування ним до 11.09.2014 р. зі сплатою відсотків з розрахунку 12 % річних /а.с. 6-13/. З метою забезпечення зобов»язань [PERSON] 12.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язалась відповідати за виконання [PERSON] всіх його зобов»язань перед банком в повному обсязі, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу майна № [NUMBER] від 12.09.2007 року /26, 27/. 4 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 11202888000, за умовами якої банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 8924,16 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 68716,03 гривень на строк 12.09.2016 року з процентною ставкою 12 % річний для споживчих цілей /а.с. 25/. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № [NUMBER] від 12.09.2007 року в сумі 71163 грн. 47 коп. /а.с. 112-114/. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСибанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі й за укладеним з [PERSON] договором про надання споживчого кредиту від 12 вересня 2007 року /35-36/. Згідно копії виконавчого листа виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, виданого 11.04.2015 року, рішення суду не виконане /а.с. 110-111/. Відповідно до роз»ясень, що викладені у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки, зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, відсутність реального виконання зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Проте, оскільки з відповідачів було солідарно стягнуто заборгованість за тілом кредиту, нараховані відсотки в повному обсязі, у банку припинилось право на нарахування відсотків, оскільки з ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносин сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникло грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунків, наданих банком разом із позовною заявою, убачається, що нарахування відсотків здійснювалося відповідно до умов кредитного договору на суму основної заборгованості по кредиту, вже стягнутої за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2010 року, а не в порядку частини другої статті 625 ЦК України. Оскільки, судом було раніше ухвалене рішення про стягнення заборгованості за даним кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. З позовними вимогами щодо стягнення суми боргу з підстав та у порядку, передбаченому ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач не звертався, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність.

Outcome: dismissed