Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 грудня 2012 року № K2Р6F882360650, мотивуючи позов тим, що 10 грудня 2012 року відповідач, відповідно до укладеного договору від 10 грудня 2012 року № K2Р6F882360650 отримав кредит у сумі 6615,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитом у розмірі 6615,60 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5,80 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 3163, 85 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг, штраф фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та штраф процентна складова - 489,26 грн., що разом складає 10774,51 грн., тому просить стягнути вказану суму та витрати по сплаті судового збору на користь позивача. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надіслав суду клопотання, яким позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності і не заперечував проти винесення в справі заочного рішення за наявними в справі доказами в разі неявки відповідача, відповідач причини неявки суду не повідомив. Суд, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 10 грудня 2012 року [PERSON] подано заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання строкового споживчого кредиту (а.с. 4), яка є одночасно кредитним договором № K2Р6F882360650 від 10 грудня 2012 року, згідно умов якого банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 6615,60 грн. на строк 37 місяців строк з 10.12.2012 по 09.01.2016 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12 % на місяць, суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 92,62 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), («Стандарт») (далі - «Умов») строки. Відповідно до п. 2.4.5.5 Умов і правил надання банківських послуг в разі порушення позичальником строків платежів із будь-якого грошового зобов'язання, передбачених договором, більше ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00грн.+5% від суми заборгованості (а.с. 5-14). Згідно розрахунку наданого позивачем, за відповідачем рахується заборгованість за кредитом у розмірі 6615,60 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 5,80 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 3163, 85 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг, штраф фіксованої частини в розмірі 500,00 грн. та штраф процентна складова - 489,26 грн., що разом складає 10774,51 грн. (а.с. 3). У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором від 10 грудня 2012 року № K2Р6F882360650 не виконував, а отже зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом та штрафні санкції. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved