Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним сторонами 19 лютого 2008 року. В позові зазначено, що відповідно до договору кредиту без номеру від 19.02.2008 року відповідач отримав кредит у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в сумі 8610 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», які є невідємною частиною договору між сторонами, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки відповідач виконував свої зобовязання неналежним чином, станом на 21 вересня 2016 року у нього виникла заборгованість за договором в сумі 17014 грн. 39 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5531 грн. 44 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 5133 грн. 32 коп., пені за прострочення виконання зобовязання в сумі 4251 грн. 33 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; фіксованої частини штрафу в розмірі 250 грн., процентної складової штрафу в розмірі 798 грн. 30 коп. У звязку з порушенням позичальником прийнятих на себе зобовязань просить про стягнення з нього зазначеної суми, а також судового збору в розмірі 1378 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, ухвалення рішення без його участі, а також згоду на вирішення справи при заочному розгляді. З аналогічною заявою, яка містить повне невизнання позову, звернувся відповідач. Зазначені обставини в силу ст. ст.158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність осіб, які беруть участь в справі. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідно до договору кредиту без номеру від 19.02.2008 року відповідач отримав кредит у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в сумі 8610 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитну картку (а. с. 11-46). Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Із змісту ст. 611 ЦК України випливає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Надані суду письмові докази, зокрема: заява на отримання кредиту, довідка про умови кредитування, розрахунок заборгованості, витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» вказують на характер правовідносин сторін. Разом з тим суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь позивача, виходячи з такого. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а в силу ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи з наведених положень цивільного і цивільного процесуального законодавства, обєктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для зверненням особи за судовим захистом. Вирішуючи позовні вимоги, суд не вбачає ознак порушення права позивача з боку відповідача, оскільки з наданої [PERSON] довідки випливає, що станом на 13 грудня 2016 року він не має заборгованості перед «ПРИВАТБАНКОМ» (а. с. 67). Відсутність невиконаних зобовязань відповідача перед позивачем на час вирішення спору не дає підстав для стягнення заборгованості за договором кредиту. Що стосується вимог про покладення на відповідача витрат зі сплати судового збору, суд не знаходить підстав для стягнення цього виду судових витрат, оскільки через відсутність відомостей про час погашення заборгованості відповідачем (до або після звернення до суду з цим позовом), не вбачається можливості встановити доцільність цих видатків фінансової установи. Будучи проінформованим про наявність зазначеної довідки про відсутність у відповідача невиконаних зобовязань і отримавши пропозицію суду дати пояснення з цього приводу, про що свідчить розписка про отримання представником позивача звернення суду, банк відповіді суду не надав, скориставшись своїм правом на власний розсуд. З урахуванням викладених обставин суд не вбачає підстав для вирішення і цієї вимоги на користь позивача.

Outcome: dismissed