Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» предявило позов до суду з вимогою стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 54821 гривень 80 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачами взятих на себе договірних зобовязань. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, шляхом направлення повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27 березня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500974511 (надалі Договір), відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 46218 гривень 24 копійок, під 15,99% річних, строком до 30 березня 2018 року (а.с. 4-6). З метою належного виконання умов договору сторонами було обумовлено та складено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, у виді додатку № 1 до Договору, за яким передбачається щомісячне погашення кредиту та нарахованих процентів за користування (а.с. 7). У звязку з тим, що, в обумовлені Договором строки, відповідач заборгованість не погашав, 19 листопада 2015 року, позивачем було надіслано відповідачу відповідну вимоги про дострокове повернення кредиту, за адресою місця реєстрації вказаною відповідачем при укладанні Договору (а.с. 13-24). Факт відправки позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту підтверджується реєстром рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України № 929, з відбитком штампу поштового відділення, датованого 20 листопада 2015 року (а.с. 14). За розрахунком заборгованості за кредитом у гривні, складеним станом на 30 жовтня 2015 року, заборгованість за невиконання умов договору № 500974511 від 27 березня 2015 року складає 54821 гривень 80 копійок (а.с. 11). На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У звязку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Outcome: approved