Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23 580,66 грн., посилаючись на те, що 16 листопада 2012 року між банком та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 006-21942-161112 (далі - кредитний договір). Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.5. ч. 1 кредитного договору банк відкрив відповідачці рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні; відповідно до п. 2.3., п. 3 ч. 3 кредитного договору - встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000 грн.; згідно п. 1 ч. 3 кредитного договору - здійснює обслуговування карткового рахунку у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.1. ч. 3 кредитного договору моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже, моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. Після виконання банком зобов'язань по кредитному договору відповідачка скористалася кредитної лінією, але зобов'язання щодо погашення кредиту не виконує, в зв'язку з чим станом на 06 серпня 2014 року у неї виникла заборгованість на загальну суму 23 580,66 грн., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту в сумі 11 540,19 грн., по простроченому тілу кредиту в сумі 3 459,81 грн., за комісіями в сумі 8 580,66 грн., які просить суд стягнути з відповідачки на його користь та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Представник позивача Духота І.В. в судове засідання не з'явився, повідомивши суд про розгляд справи в його відсутність та те, що він позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти стягнення з неї кредитної заборгованості, посилаючись на те, що скористалася встановленою банком кредитною лінією. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2012 року між банком та відповідачкою шляхом акцептування банком пропозиції клієнта укладена кредитна угода відповідно до умов заяви № 006-21942-161112, згідно якої банк зобов'язався відкрити відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановити ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000 грн., а відповідачка зобов'язалася щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, встановленого тарифами (а.с.3); згідно розрахунку відповідачка станом на 06 серпня 2014 року має прострочену заборгованість по кредитному договору в розмірі 23 580,66 грн., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту в сумі 11 540,19 грн., по простроченому тілу кредиту в сумі 3 459,81 грн., за комісіями в сумі 8 580,66 грн. (а.с.8). Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до п. 2.1. ч. 3 кредитного договору моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. Як видно із заяви за № 006-21942-161112 від 16 листопада 2012 року відповідачка просила банк надати їй кредит шляхом встановлення ліміту кредитної лінії в сумі 15 000 грн. на строк 364 дні, на умовах, викладених в ч. 3 кредитного договору та погодилась з тим, що невід'ємною частиною кредитного договору є правила та тарифи банку, з якими вона ознайомилась та згодна, їх зміст є зрозумілим, і зобов'язалась їх виконувати, а позивач прийняв пропозицію відповідачки в порядку, передбаченому п. 2.3. ч. 3 кредитного договору, відкрив відповідачці картковий рахунок, встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000 грн. (а.с.3). За таких обставин, суд вважає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, укладеного між ними кредитного договору. Згідно з п.п. 2.1., 2.2., 2.5. ч. 2 кредитного договору банк відкриває відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3. ч.2 кредитного договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 15 000 грн. Згідно п. 2.4 ч. 2 кредитного договору строк ліміту кредитної лінії складає 364 (календарні) дні. Згідно п. 1 ч. 3 кредитного договору обслуговування карткового рахунку здійснюєтьсяу відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Згідно п. 2.4. ч. 3 кредитного договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. ч. 2 кредитного договору. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у кредитному договорі та не потребує підписання додаткових угод. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідачка скористалася наданою їй кредитною лінією і зняла із карткового рахунку 12.12.2012 року гроші в сумі 1 500 грн., 14.12.2012 року - 400 грн., 17.12.2012 року - 600 грн., 21.01.2013 року - 1 500 грн., 18.01.2013 року - 500 грн., 03.01.2013 року - 500 грн., 11.01.2013 року-2 000 грн., 28.01.2013 року - 1 500 грн., 31.01.2013 року - 500 грн., 23.01.2013 року - 06.02.2013 року - 600 грн., 25.02.2013 року - 100 грн., 11.02.2013 року - 1 500 грн., 13.02.2013 року - 1 000 грн., 18.02.2013 року - 500 грн., 07.03.2013 року - 200 грн., 18.03.2013 року - 320 грн., 28.05.2013 року - 500 грн., 30.05.2013 року - 500 грн., 17.06.2013 року - 100 грн., 01.07.2013 року - 280 грн., що становить 13 600 грн., а погашення кредиту здійснила шість разів: 14.01.2013 року в сумі 200 грн., 13.02.2013 року - 800 грн., 12.03.2013 року - 1 001 грн., 18.05.2013 року - 1 100 грн., 08.05.2013 року - 1 600 грн., 21.06.2013 року - 1 000 грн., що становить 5 701 грн.; обов'язковий мінімальний платіж в період з 01.07.2013 року по 06.08.2014 року відповідачкою не сплачувався, внаслідок чого у неї виникла заборгованість на загальну суму 23 805,66 грн. (а.с.8). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд вважає, що відповідачка (позичальник) неналежно виконувала свої зобов'язання по кредитному договору, тим що після отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 13 600 грн., в період з 01.07.2013 року по 06.08.2014 року не вносила щомісячний обов'язковий мінімальний платіж в рахунок погашення кредиту, внаслідок чого, станом на 06 серпня 2014 року має прострочену заборгованість по кредитному договору в розмірі 23 580,66 грн., яка складається із заборгованості: по тілу кредиту в сумі 11 540,19 грн., по простроченому тілу кредиту в сумі 3 459,81 грн., по комісіям в сумі 8 580,66 грн., що є підставою для її стягнення з відповідачки на користь позивача в повному об'ємі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 243,60 грн., який підлягає стягненню з відповідачки в повному об'ємі. На підставі викладеного та

Outcome: approved