Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], [PERSON], приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. 26.12.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2 644 000,00 дол. США на строк з 26.12.2007 року по 25.12.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед ПАТ АБ «Укргазбанк» 09.06.2008 р. між іпотекодавцями [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки №16/08-Б. Відповідно до п. 2.1.1 цього договору предметом іпотеки є багатоквартирний житловий будинок літ. В-5, розташований по [ADDRESS], загальною площею 6422,9 кв. м., житловою площею 2285,6 кв. м. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року договір іпотеки № 16/9-Б, було визнано недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року за №2-1404/10 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з [PERSON] та [PERSON] стягнуто 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 дол. США, рішення суду не виконано. Рішення суду добровільно не виконується, а примусові дії щодо виконання рішення суду не дали жодних результатів. Проценти за користування кредитними коштами та пеня продовжують нараховуватись, тому заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 20 становить 3 664 801,99 дол. США та 23 800 945,13 грн. пені. 04.04.2012 року судовою колегією судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області рішення Московського районного суду від 11.09.2009 року по справі № 2-9061 скасоване. В задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 22005850 від 22.05.2014. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 22.05.2014 № 22005537. Відповідно до витягу з Реєстраційної служби, нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. В даному випадку, право власності на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху [ADDRESS], перейшло до [PERSON], тобто, саме вона буде нести обов'язки за Договором іпотеки № 16/08-Б у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки. Ухвалою від 15.09.2014 року Московський районний суд м. Харкова задовольнив клопотання представника позивача та здійснив заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON]. 28.07.2014 року представник позивача через канцелярію надав до суду заяву про зміну предмету позову, а саме у п. 2 резолютивної частині позову в рахунок погашення заборгованості [PERSON] звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху [ADDRESS] та яка належить на праві власності [PERSON] на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова. 11.09.14 представник позивача через канцелярію надав до суду письмові пояснення щодо підстав звернення стягнення на предмет іпотеки. Письмові пояснення мотивовані тим, що неможливо застосувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин. У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилався на обставини, що наведені вище. Відповідач та треті особи про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, у судове засідання не з'явились, про причини не явки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, та дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] 26.12.2007 року був укладений кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2 644 000,00 дол. США на строк з 26.12.2007 року по 25.12.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед ПАТ АБ «Укргазбанк» 09.06.2008 року між Позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки за №16/08-Б. Відповідно до п. 2.1.1 кредитного договору № 20 від 26.12.2007 року предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ В-5, розташований по [ADDRESS], загальною площею 6422,9 кв. м, житловою площею 2285, 6 кв. м. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 7356523, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 19045058 від 09.06.2008 року. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний № 7356237, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 19044890 від 09.06.2008 року. Відповідно до п. 3.2.8 Кредитного договору передбачено, що в разі невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється Банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки. Відповідно до п. 3.1.6 Договору іпотеки «Іпотекодержатель/Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Це узгоджується з положеннями ст. 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 4, 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. [PERSON] взяті зобов'язання не виконував з грудня 2008 року. Тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року по справі № 2-1404/10 та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.07.2010 року по справі № 22-ц-10856/2010 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1 664 543,02 грн, 2 630 252,33 дол. США, а також судові витрати у сумі 1700,00 грн та 120,00 грн. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», або продажу предмету іпотеки з прилюдних торгах, що встановлено в ст. 41 Закону України «Про іпотеку». Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2012 року по справі № 2027/5714/12 за позовними вимогами [PERSON] визнано право власності на нежитлове приміщення I поверху [ADDRESS], сходи розміром 1,92х2,19 м. (колишня кв.18), загальною площею 34,0 кв. м., що знаходиться в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Суд прийшов до наступного висновку, що до правовідносин сторін підлягає застосуванню ст. 23 Закону України «Про іпотеку», а отже теперішній власник [PERSON], має всі права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки може бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності, нерухоме майно може бути відчужене у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом, частина нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності, нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його складовими, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Суд приходить до висновку, що спірна квартира при передачі в іпотеку вказаного вище багатоквартирного будинку входила в склад іпотечного майна. Після виключення запису про іпотеку з реєстру іпотек і зняття заборони квартири, що знаходяться у житловому будинку [ADDRESS] були придбані іншими особами, і кожній квартири був присвоєний власний реєстраційний номер. За таких умов дія зазначеного іпотечного договору розповсюджується і на нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху [ADDRESS]. 03.04.2014 був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказаний закон може застосовуватися до спірних правовідносин за таких фактичних умов, як укладення договору іпотеки з метою забезпечення зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, нерухомість, передана в іпотеку, має бути єдиним нерухомим житловим майном, що перебуває у власності майнового поручителя. В даному випадку, в спірних правовідносинах, що склалися між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON], відсутні необхідні вищевикладені умови. Предметом іпотеки в даному випадку є нерухоме майно - нежитлові приміщення 1-го поверху [ADDRESS], які не можуть бути єдиним нерухомим житловим майном, що перебуває у власності Відповідача. Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved