Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2011 року, в сумі 46456,91 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн. В обґрунтування позову ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що між ним та відповідачем 19.07.2011 р. був укладений кредитний договір, за яким останння отримала кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 15.01.2018 р. за нею утворилась заборгованість у розмірі 46456,91 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 15239,88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 16324,54 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 12204,07 грн., а також штрафу за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 грн. фіксована частина та 2188,42 грн. - процентна складова. Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило. Сторони по справі інших заяв та клопотань до суду не подавали. 03 березня 2018 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про [PERSON], [INFO], з метою отримання інформації про місце проживання ( перебування) фізичної особи згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України. 04 квітня 2018 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 10 квітня 2018 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України відповідача було повідомлено про виклик в судове засідання через офіційний веб-портал судової влади України. Представник позивача Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у її відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази в справі у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 19.07.2011 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надає відповідачу кредит зі сплатою встановлених процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та тарифи банку, які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилась і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов'язання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника відносно будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення банку. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3 Правил користування платіжною картою, а саме поповнення карткового рахунку здійснюється клієнтом шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною картою встановлено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку. Які викладені на сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів на інших невід'ємних частин Договору, банк має право на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною картою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі у разі невиконання боргових та інших обов'язків за договором. Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 15.01.2018 р. за нею утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 15239,88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 16324,54 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 12204,07 грн. та 500 грн. штраф (фіксована частина) і 2188,42 грн. процентна складова. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Договору передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 15.01.2108 р. були також нараховані заборгованості за пенею та комісією у розмірі 12204,07 грн., а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 грн. фіксована частина та 2188,42 грн. - процентна складова. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин правові підстави для стягнення штрафу у вигляді 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 2188,42 грн. - процентна складова, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Також, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.07.2011 р., яка підлягає стягненню з відповідача складає 43768,49 грн., яка складається з: 15239,88 грн. заборгованості за кредитом, 16324,54 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 12204,07 грн. заборгованості за пенею. Відповідно до платіжного доручення № PROM3BDMXV від 03 лютого 2018 року при пред'явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1762 грн.

Outcome: partial