Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Північне відділення по обслуговуванню побутових споживачів) звернулось до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу за спожиту електричну енергію у сумі 15 271, 32 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1\~762, 00 грн. В обґрунтування позову зазначається, що Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» на підставі укладеного 10.08.2012 року Договору про користування електричною енергією № 531915150 (далі за текстом - Договір) зобовязався постачати електричну енергію відповідачу [PERSON], що мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. 320, а відповідач, зобовязався оплачувати вартість отриманої електричної енергії за обумовленими тарифами у терміни, передбачені Договором. Відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 01.01.2016 року по 15.06.2017 року відповідачем було спожито 12 788 кВт.год. У звязку з несплатою виставлених рахунків у відповідача за вказаний період виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 15 271 грн. 32 коп., яка станом на момент подання даного позову не сплачена. Відповідно до частини 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 06.08.2018 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному\~ позовному провадженні з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не зявилась, надіслала на адресу суду заяву за змістом якої просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавала, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою представника позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що відповідач, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тимірязєва, буд. 320, користується електроенергією і є її споживачем на підставі Договору № 531915150 про користування електричною енергією від 10.08.2012 року (надалі по тексту - Договір) (а.с.7-8). Згідно з пунктом 9.1 Договору споживач електричної енергії зобов'язується дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, цього Договору та Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно до пунктів 9.5 та 9.6 Договору споживач електричної енергії зобов'язується своєчасно оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до п.14 цього Договору. Вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно з пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року (надалі по тексту - Правила) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Відповідно до пункту 20 вказаних Правил \~розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. У відповідності до пункту 42 Правил побутовий споживач електричної енергії зобов'язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частинами 1, 4 статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування\~електричною і\~тепловою енергією\~для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що відповідач свої обовязки по оплаті за спожиту електричну енергію, передбачені Договором та Правилами, не виконує, у звязку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем у сумі 15\~271 грн. 32 коп. за період з 01.01.2016 року по 15.06.2017 року. Доказів протилежного суду не надано. Відповідач не скористалась своїм процесуальним правом, передбаченим\~статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надала. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України). Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж (Північне відділення по обслуговуванню побутових споживачів) є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved