Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору № DNH4KP35320701 від 19.05.2006 року [PERSON] 19.05.2006 року отримала кредит у розмірі 2216,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту. Погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 22.01.2015 року має заборгованість - 45696,79 грн., яка складається з наступного: - 2216,50 грн. - заборгованість за кредитом; - 12822,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 28005,28 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 2152,23 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Раніше в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги просив позов задовольнити. Крім того в обґрунтування отримання відповідачем грошових коштів клопотав про проведення почеркознавчої експертизи, однак пізніше відмовився у звязку з відсутністю фінансування. Будь-які фото чи відео матеріали підтверджуючи укладення відповідачем кредитного договору в матеріалах кредитної справи відсутні. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог, пояснила, що кредит вона не оформлювала, хто оформив їй невідомо. 01.05.2006 року було викрадено її паспорт, за даним фактом вона 02.05.2006 року зверталась з заявою до Сєвєродонецького МВ УМВС України і їй було видано довідку про крадіжку паспорту. Договір вона не підписувала. Про те, що на її імя було оформлено кредит дізналась у 2011 році. Про факт крадіжки паспорту повідомляла ПАТ КБ «Приватбанк», але їм байдуже. Позивач вже звертався з позовом про стягнення з неї суми заборгованості у 2012 році, але позов було залишено без розгляду у звязку з неявкою представника позивача. У 2012 році було також порушено кримінальну справу за ч.1 ст.190 КК України, щодо отримання кредиту на її імя. Просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP35320701 від 19.05.2006 року у розмірі 45696,80 грн. та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідно до укладеного кредитного договору № DNH4KP35320701 від 19.05.2006 року [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 2216,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 22.01.2015 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 45696,79 грн. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 180713 відповідач 06.06.2014 року одружилась та після одруження її прізвище «Решетілова». Відповідач позов не визнала та пояснила, що кредит у позивача не брала, у неї викрали паспорт громадянина України 01.05.2006 року, тому вважає, що це інша особа взяла кредит з її паспортом. Вона 02.05.2005 року зверталась до міліції з заявою, відкрито кримінальне провадження за її заявою про те, що в неї було викрадено паспорт та 06.07.2012 року щодо неправомірних дій співробітників «Приватбанку». Про факт викрадення паспорту вона повідомляла позивача. З довідки Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області від 13.12.2007 року вбачається, що відповідач дійсно 02.05.2006 року зверталась до Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області за фактом крадіжки документів та відповідно до відповіді ГУМВС України у Луганській області № 9199 від 09.06.2015 року, в порушенні кримінальної справи було відмовлено, матеріали кримінальної справи знищені по закінченню строків зберігання. 06.07.2012 року було отримано звернення [PERSON] щодо протиправних дій відносно неї посадових осіб «Приватбанку». Матеріали справи направлені до Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області. У відповідності до постанови від 02.08.2012 року, що міститься в матеріалах кримінальної справи № 0132012009311 ПАТ КБ «Приватбанк» визнано цивільним позивачем по справі за фактом укладення на імя [PERSON] кредитного договору № DNH4KP35320701 від 19.05.2006 року на підставі таємно викраденого паспорту. Відповідно до постанови від 27.09.2012 року, що міститься в матеріалах кримінальної справи № 0132012009311 провадження досудового слідства по справі зупинено до встановлення особи, що скоїла злочин. Зазначене свідчить, що матеріали справи не містять жодних доказів в обґрунтування посилання позивача того, що підпис на кредитному договорі № DNH4KP35320701 від 19.05.2006 року належить [PERSON]. В обґрунтування тверджень, що саме відповідач отримала грошові кошти та підписала кредитний договір будь яких інших доказів позивачем суду не надано. Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні положень ст. 57-60 ЦПК України, що грошові кошти за кредитним договором № DNH4KP35320701 від 19.05.2006 року взяла в борг у позивача саме [PERSON]. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки рішення ухвалено не на користь позивача, судові витрати не можуть бути стягнуті з відповідача.

Outcome: dismissed