Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії № КЛ 0109/07 від 03.09.2007 року в сумі 227094, 19 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору від 27.08.2008 року відповідач отримав на платіжну картку типу [NUMBER] 5000,00 євро на термін 24 місяці, позивач свої обов'язки виконав у повному обсязі, однак відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість і позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про застосування позовної давності і відмову у позові (а.с. 40, 41), в якій зазначив, що відповідно до положень Кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит та відсотки за користування кредитом повинні бути повернуті до 27.08.2009 року, отже, трирічний строк на звернення до суду сплинув 27.08.2012 року, у той час коли позивач звернувся з даним позовом пізніше, що є підставою для відмови у позові. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував з підстав, викладених вище, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. 27.08.2008 року [PERSON] звернувся до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з заявою про відкриття карткового рахунку та одержання платіжної карти (а.с. 3). 27.08.2008 року відповідач звернувся до позивача з заявою про встановлення кредитного ліміту на належну йому приватну платіжну карту типу [NUMBER] в сумі 5000,00 євро на термін 24 місяці (а.с. 4). 03.09.2007 року між відповідачем та позивачем укладено договір №КЛ0109/07 про відкриття кредитної лінії, згідно якого Банк відкрив під БПК [NUMBER] Позичальника на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту 3600,00 дол. США (три тисячі шістсот євро 00 євроцентів) із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами, а позичальник зобов'язується повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 27.08.2009 р. і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, встановлені цим договором (а.с. 5, 6). Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником термінів платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем (а.с. 7, 8), станом на 04.04.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором №0109/07 від 03.09.2007 року становить: - Заборгованість за кредитним договором - 0,00 євро; - Заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 4878,72 євро.; - Нараховані відсотки по заборгованості - 1767,74 євро; - Нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 7580,87 євро; - Пеня - 496862,56 грн.; - Що за курсом НБУ (1 євро = 15,961828 гривень) на дату розрахунку заборгованості становить 723956,75 гривень (сімсот двадцять три тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість гривень 75 копійок) з яких: - Заборгованість за кредитним договором - 0,00 грн.; - Заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 77873,29 грн.; - Нараховані відсотки по заборгованості - 28216,36 грн.; - Нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 121004,54 грн.; - Пеня - 496862,56 грн. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Статтею 1064 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Обов'язок позичальник повернути позику врегульовано статтею 1049 ЦК України, згідно з якою позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені статтею 1050 ЦК України, згідно з якою Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 03.09.2007 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії з розміром кредитного ліміту 3600,00 євро зі сплатою процентів за користування і строком повернення до 27.08.2009 року (пункт 2.1. договору). Отже, відповідач був зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки у строк до 27.08.2009 року, проте у повному обсязі свій обов'язок не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість у загальній сумі 227 094, 19 грн. Загальна позовна давність згідно зі статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - частина 1 статті 261 ЦК України. Згідно з частиною 4 статті 267 ЦК України, наслідком спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є відмова у позові. Суд зазначає, що трирічний строк на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача спірної заборгованості сплинув 27.08.2012 року, натомість позивач звернувся з даним позовом у серпні 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності. Щодо поважності причин пропуску строку позовної давності у поясненнях від 06.10.2014 року (а.с. 42) представник позивача зазначила, що згідно з п. 7.3 кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів (їх першої частини) і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим вважає, що до повного виконання сторонами своїх зобов'язань вони мають право на звернення до суду за захистом порушених прав. Крім того, в судовому засіданні представник позивача пояснила, що у зв'язку зі збільшенням позивачеві за його заявою кредитного ліміту за договором від 03.09.2007 року з 3600 євро до 5000 євро автоматично на 24 місяці збільшився строк дії кредитного договору, що було передбачено правилами кредитування, які діяли на той момент і були публічно доступними на сайті банку, у зв'язку з чим уважає, що трирічний строк звернення до суду в даному випадку не порушений. Щодо строку дії кредитного договору суд зазначає, що посилання представника позивача на те, що договір від 03.09.2007 року діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, спростовується змістом пункту 2.1. цього договору, згідно з яким позичальник зобов'язався повністю повернути отримані кредитні ресурси у строк до 27 серпня 2009 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами. Стосовно посилання представника позивача на те, що у зв'язку зі збільшенням кредитного ліміту з 3600 євро до 5000 євро автоматично на 24 місяці збільшився строк повернення кредиту суд зазначає, що згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак письмових доказів на підтвердження вказаних пояснень позивачем не надано. Натомість відповідач у судовому засіданні пояснив, що про збільшення строку повернення кредиту йому нічого не було відомо і він уважав, що кредит має бути повернуто у строк, встановлений письмовим договором, тобто до 27.08.2009 року. Враховуючи викладене, суд не бере до уваги пояснення представника позивача про те, що строк звернення до суду з даним позовом не порушено, та приходить до висновку, що заява відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, у зв'язку з чим у позові необхідно відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed