Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про звільнення майна з під арешту. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між «Приват Банк» та [PERSON] 25 лютого 2008 року було укладено кредитний договір № IFU0G40000003610, та договір іпотеки за реєстровим № 132. Згідно п. 1.1 договору іпотеки [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру під № 2 «А», що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Чорновола в будинку № 20 «А», загальною площею 102,4 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., що згідно договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2008 року належить [PERSON] на праві приватної власності. Постановами державних виконавців відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Відомості про обтяження нерухомого майна зареєстровані відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Отже, в публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» право на іпотеку виникло до винесення державними виконавцями відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції постанов від 24.10.2014 року, 14.06.2012 року, 08.08.2011 року та 25.01.2010 року про накладення арешту на нерухоме майно. Накладення арешту на іпотечне майно позивача порушує його права як іпотекодержателя, перешкоджає йому задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представники приймали участь у минулих судових засіданнях 03.03.2016 року, 14.04.2016 року, 25.05.2016 року, однак думки щодо заявлених позовних вимог не висловили. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] 25 лютого 2008 року було укладено договір іпотеки (а.с.12-13). Згідно пунктів 1, 2 договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двохкімнатну квартиру під № 2 «А», що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Чорновола в будинку № 20 «А», загальною площею 102,4 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., що згідно договору купівлі-продажу квартири від 22 лютого 2008 року належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до п. 4.1. цього договору, іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобовязань, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.10.2014 року у виконавчому провадженні № 45189272, постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2012 року у виконавчому провадженні № 33041831, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2011 року у виконавчому провадженні № 28054782, та постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.01.2010 року у виконавчому провадженні № 16838475 було накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. (а.с. 77-82) Як вбачається із матеріалів справи, постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.10.2014 року у виконавчому провадженні № 45189272 була винесена на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду від 11 вересня 2014 року, якою накладено арешт на квартиру № 1, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Шевченка, буд. № 13, нежитлове приміщення, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. № 97, нежитлове приміщення, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, буд. № 20 «А», автомобіль марки Mitsubishi Colt, 2007 року випуску, земельну ділянку загальною площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Яремче, вул. Мічуріна. Постанова старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2012 року у виконавчому провадженні № 33041831 винесена на підставі виконавчого листа Івано-Франківського міського суду № 0907/2-3623/2011 від 11.04.2012 року. Даною постановою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику [PERSON]. Постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.08.2011 року у виконавчому провадженні № 28054782 винесена на підставі виконавчого листа Івано-Франківського міського суду № 2-6297 від 11.07.2011 року. Даною постановою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику [PERSON] в межах суми стягнення 551 937 грн. 12 коп. Постанова головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 16838475 винесена на виконання виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова № 6-2101 від 25.11.2009 року. Наведеною постановою державного виконавця накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,10 га, що розташована за адресою: м. Яремче, вул. Мічуріна. Таким чином, арешти на двохкімнатну квартиру під № 2 «А», що знаходиться у м. Івано-Франківську по вул. Чорновола в будинку № 20 «А» накладені згідно постанов державних виконавців від 14.06.2012 року, 08.08.2011 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. З положень ст. 3 Закону України «Про іпотеку», вбачається, що у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких не передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку та зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 44 закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» регламентовано, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Порядок і умови звільнення арешту з майна, на яке накладено арешт, право власності на яке належить не боржникові, а іншій особі визначені ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин 1 та 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» регламентовано, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. В даному випадку договір іпотеки, укладений раніше, ніж винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження державними виконавцями. Обтяження всього нерухомого майна боржника унеможливлює звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття арештів з квартири слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 44, 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial