Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Альфа Банк» (далі - позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: [PERSON] , в якому просило: стягнути з відповідача 2 782 257 грн. 88 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 332 273 грн. 33 коп. - заборгованості по кредиту, 277 289 грн. 24 коп. - заборгованості по сплаті відсотків; 2 172 695 грн. 31 коп. - пеня. Також просили стягнути судові витрати у розмірі 3654 грн. 00 коп. зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01.02.2008 року між ЗАТ «Альфа - Банк» та третьою особою було укладено кредитний договір № 700003371, відповідно до п.п. 2.1 - 2.8 якого позивач надає третій особі кредит у сумі 44285, 23 доларів США (для придбання Транспортного засобу згідно з договором купівлі - продажу №72СР-073 від 21.12.2007 року) строком з 01.02.2008 року по 02.02.2015 року та сплатою номінальної процентної ставки 14,5 % річних, а третя особа зобов`язується погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши третій особі кредит у сумі 44285, 23 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку Позичальника. У порушення умов договору третя особа належним чином зобов`язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 04.02.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом (згідно розрахунку позивача) - 41 570, 54 доларів США, що за курсом НБУ на 04.02.2014 року складає - 332273 грн. 33 коп., за відсотками - 34 691, 51 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 277 289 грн. 24 коп., розмір пені становить - 799 927,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 6 393 816 грн. 51 коп. В забезпечення виконання зобов`язань Третьої особи (за договором - Позичальника) [PERSON] , що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 01.02.2008 року Позивач та фізична особа - громадянин(ка) України [PERSON] , надалі за текстом - Відповідач, уклали Договір Поруки №700003371-П надалі за текстом - Договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому: числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Поручителю була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Третьою особою (Позичальником) зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, Пеню за невиконання умов договору. Тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду з даним позовом. 10.04.2014 року Макарівським районним судом Київської області ухвалено заочне рішення у даній справі, яким позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалою суду від 16.02.2021 року заочне рішення скасовано, справу призначено до за правилами загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання на 16.03.2021 р., встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі - 5-тиденний строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву з дня їх отримання. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказав, що позовні вимоги він не визнає та просив відмовити у їх задоволенні. Окрім того подав клопотання про застосування строків позовної давності. У відзиві відповідач вказав, що дійсно 01.02.2008 року між позивачем та третьою особою було укладено кредитний договір № 700003371, відповідно до п.п. 2.1 - 2.8 якого останній надано кредит у сумі 44 285,23 доларів США (для придбання Транспортного засобу згідно з договором купівлі - продажу №72СР-073 від 21.12.2007 року). Валютою кредитування та погашення кредиту, згідно Кредитного договору визначено долари США. В забезпечення виконання зобов`язань третьої особи [PERSON] , що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 01.02.2008 року позивач та [PERSON] , уклали Договір Поруки №700003371-П. Повністю довіряючи позивачу, вважаючи, що в момент укладення договору сторони діяли у повній відповідності до вимог закону, що визначення валютою платежу долара є безпечним, а зростання курсу долара по відношенню до гривні за час дії кредитного договору не відбудеться, не розуміючи, що у кредитному договорі відсутня інформація про валютні ризики, про які згідно з законодавством України, банк зобов`язаний перед укладанням Договору про надання споживчого кредиту повідомити позичальника у письмовій формі, відповідачем укладено вказаний договір. Однак, восени 2008 року, коли почав зростати курс долара США по відношенню до національної валюти України, потрапивши у важкий фінансовий стан, і уважно ознайомившись зі змістом договору, чинним законодавством України, в тому числі Цивільним кодексом України відповідач дійшов висновку, що кредитний договір укладений з порушенням вимог закону у частині обігу готівкової валюти на території України та відсутності інформації щодо валютних ризиків. Також відповідач вважає, що позивач не мав права надавати кредит в іноземній валюті для розрахунку кредитними коштами з резидентами України. Позивач не проінформував його, як того вимагає закон, у письмовій формі під час процесу укладення Кредитного договору про можливі ризики в разі можливої різкої зміни валютного курсу. Вважає, що Банк не міг не знати, що різка зміна валютного курсу є не на користь відповідача як позичальника і зробить неможливим виконання Кредитного договору, але всупереч вимогам закону письмово не повідомив його про можливість такого ризику, що може вважай свідоме шахрайство з метою отримати надприбутків. Тому відповідач вважає, що при укладанні договору, позивачем введено його в оману щодо його умов, а тому такий договір підлягає визнанню недійсним. Ухвалою суду від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 22.04.2021 року. У судове засідання 22.04.2021 р. представник позивача Галдецький Я.А. не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог. У судове засідання 22.04.2021 р. відповідач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність за наявними у справі матеріалами. Третя особа своїм правом на надання суду письмових пояснень щодо позову або відзиву не скористалася. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 01.02.2008 року між ЗАТ «Альфа - Банк» та третьою особою було укладено кредитний договір № 700003371, відповідно до п.п. 2.1 - 2.8 якого позивач надає третій особі кредит у сумі 44285, 23 доларів США (для придбання Транспортного засобу згідно з договором купівлі - продажу №72СР-073 від 21.12.2007 року) та сплатою номінальної процентної ставки 14,5 % річних, а третя особа зобов`язується погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Також у договорі зазначено, що датою остаточного повернення кредиту є 02.02.2015 р. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши третій особі кредит у сумі 44285, 23 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку Позичальника. У порушення умов договору третя особа належним чином зобов`язання за договором не виконала, в результаті чого станом на 04.02.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом (згідно розрахунку позивача) - 41 570, 54 доларів США, що за курсом НБУ на 04.02.2014 року складає - 332273 грн. 33 коп., за відсотками - 34 691, 51 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 277 289 грн. 24 коп., розмір пені становить - 799 927,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 6 393 816 грн. 51 коп. В забезпечення виконання зобов`язань третьої особи (за договором - Позичальника) [PERSON] , що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 01.02.2008 року Позивач та фізична особа - громадянин України [PERSON] , який є відповідачем у справі, уклали Договір Поруки №700003371-П. Відповідно до умов Договору поруки Відповідач як поручитель поручається за виконання Позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому: числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору Поручителю була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання Третьою особою (Позичальником) зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, Пеню за невиконання умов договору. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо строків позовної давності у даному спорі слід вказати наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно ст. 257 Цивільного Кодексу України встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Одночасно, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Так, доводи відповідача викладені у відзиві, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому суд їх не приймає, належних доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення даного спору відповідачем не надано. Доводи відповідача про застосування строків позовної давності у даній справі суд відхиляє, оскільки не вбачає підстав для їх застосування. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Аналізуючи викладене, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням вказаних обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3654 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved