Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ«ПриватБанк») в особі представника [PERSON] звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначають, що з відповідачем по справі було укладено договір № б/н від 27 листопада 2013 року про надання кредиту на сум у 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте своїх зобовязань щодо повернення кредиту та відсотків за його використання боржник не виконує, в звязку з чим станом\~ на 04 грудня 2016 року має заборгованість у сумі 14379 грн. 72 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, відповідно до ч. 5 ст.74 ЦПК України. Судові повістки, направлені за її місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про час і місце судових засідань, призначених на 09 годину 30 хвилин 20 лютого 2017 року та на 09 годину 30 хвилин 15 березня 2017 року вручені відповідачеві, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.51, 53 ) Причини неявки суду відповідач не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала. Зі згоди представника позивача, викладеній у його письмовій заяві (а.с. 39), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~№ б/н від 27 листопада 2013 року. Згідно умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов (а.с.6-33). В звязку з невиконанням взятих на себе зобовязань по кредитному договору станом на 04 грудня 2016 року відповідач має заборгованість в сумі 14379,72 грн., яка складається з наступного: 478,08 грн. заборгованість за кредитом; 9740,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) 660,94 грн. - штраф (процентна складова). Вказана сума заборгованості підтверджується наданим розрахунком (а.с.4-5). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем будь-яких заперечень проти позову суду не надано. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та інших осіб, які беруть участь у справі. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка і дають суду підстави для повного задоволення заявлених позивачем вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору 1600,00 грн. (а.с.1, 1а). А тому,

Outcome: approved