Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 вересня 2012 року у розмірі 72609,45 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 вересня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своєчасно не надавав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 28 лютого 2018 року загальна сума заборгованості за вищезазначеним кредитним договором становить 72609,45 грн., з яких: 4216,41 грн. заборгованість за кредитом; 61747,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2711,94 грн. нараховано пені та комісії; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 3433,78 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення про виклик відповідача на сайті суду, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до\~ст.ст. 280 289 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк»\~було укладено договір № б/н про отримання кредиту у розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Судом також встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви відповідача вбачається, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.2.7 умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно зі\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 4.\~ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно\~ст. 611 Цивільного кодексу України\~однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором від 21 березня 2011 року, згідно з якими заборгованість відповідача станом на 28 лютого 2018 року становить 69897,51 грн., з яких: 4216,41 грн. заборгованість за кредитом; 61747,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина); 3433,78 грн. - штраф (процентна складова). Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2711,94 грн., суд керується наступним: Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є\~ вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже,\~ послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. З цих підстав суд приходить до висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків прийшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною. Враховуючи, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо розмежувати суму нарахованої комісії та пені, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми пені та комісії у розмірі 2711,94 грн. Крім того, оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, у зв'язку зі стягненням з відповідача суми штрафу одночасне застосування штрафу й пені буде суперечити положенням\~статті 61 Конституції України, якою заборонено подвійну цивільно-правову відповідальність за одне і те саме порушення. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial