Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з наведеним позовом та просить суд: зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» укласти з Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» договір купівлі-продажу Торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, буд. 205в, загальною площею 1178,10 кв.м.; зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчити договір купівлі-продажу Торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, буд. 205в, загальною площею 1178,10 кв.м., без витребування у Продавця оригіналів правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності №946/23 від 18.12.2007 року видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради. В обґрунтування позову позивач зазначає таке. Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» 15.06.2016 року був укладений попередній договір, за умовами якого сторони не пізніше 27 липня 2016 року зобовязались укласти договір купівлі-продажу Торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, буд. 205в, загальною площею 1178,10 кв.м., який належить Приватному підприємтсву «Полекс-Люкс». Право продажу житлового будинку належить Позивачу на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2011 року по справі № 2-790/2011 рік, що набрало законної сили. Позивач вказує, що 27.07.2016 року представник банку та представник ТОВ «Естейт Селлінг» зявились до приміщення нотаріальної контори Приватного нотаріуса [PERSON] для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу наведеного майна, але Відповідач 2 відмовила у посвідчені вказаних правочинів, оскільки у ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо вказаного торгівельного комплексу, через що нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні вищенаведеної нотаріальної дії. Позивач вважає наведену постанову Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу незаконною, та просить її скасувати, посилаючись на ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» та вважає, що нотаріус мала право посвідчити наведений договір купівлі-продажу без наявності у Позивача оригіналів правовстановлюючих документів на вказаний вище торгівельний комплекс тільки на підставі записів про право власності в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього, ПАТ КБ «Приватбанк» вважає, що ТОВ «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» ухиляється від укладання наведеного правочину, оскільки відмовляється звернутись до іншого нотаріуса за посвідченням вказаних угод. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ «Естейт Селлінг» - проти задоволення позову заперечував та посилався на п. 1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), як на підставу необхідності надання нотаріусу для посвідчення наведених угод оригіналів правовстановлюючих документів, що, в свою чергу, вважає належною підставою для відмови від укладання цієї угоди. Що ж до його відмови від звернення до іншого нотаріуса, запропонованого Позивачем, то він, відповідач, відмовився від цієї пропозиції не через намір ухилитися від укладання угод, а через те, що не довіряє іншим нотаріусам, окрім [PERSON] Приватний нотаріус ДМНО [PERSON] направила до суду лист, в якому просила вирішити справу на розсуд суду без її участі та зазначила, що у судове засідання зявитися не має можливості через велике службове навантаження. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність приватного нотаріуса [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, що зявились, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» в особі філії «Індустріальна» 15.06.2016 року було укладено попередній договір. За умовами цього договору сторони не пізніше 27 липня 2016 року зобовязались укласти договір купівлі-продажу торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, буд. 205в, загальною площею 1178,10 кв.м., який належить Приватному підприємтсву «Полекс-Люкс». Право продажу житлового будинку належить Позивачу на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2011 року по справі № 2-790/2011 рік, що набрало законної сили. Судом встановлено, що правовстановлюючими документами на торгівельний комплекс що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, буд. 205в, загальною площею 1178,10 кв.м, який належить Приватному підприємству є свідоцтво про право власності № 946/23 від 18.12.2007 року, видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради. З п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку вбачається, що при посвідченні таких угод нотаріус має вимагати від продавця оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Але частиною 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що угоди про відчуження майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, законодавець передбачив у Законі альтернативу для визначення способів, що підтверджують право власності особи на її майно: наявність правовстановлюючих документів або наявність запису в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Аналізуючи п.1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку, суд приходить до висновку, що ці норми безпідставно, тобто всупереч наведеним положенням Закону, звужують коло способів підтвердження права власності, тобто, суперечить принципу верховенства права, закріпленому у ст. 8 Конституції України. Отже, через це суд критично оцінює посилання ПН ДМНО [PERSON] в оскаржуваній постанові та філії «Індустріальна» ТОВ «Естейт Селлінг» в запереченнях щодо необхідності застосування наведених норм Порядку до спірних правовідносин, та вважає, що норми .п. 1.1 Глави ІІ Розділу ІІ Порядку не підлягають застосуванню при вирішенні цієї справи. За таких обставин суд погоджується із висновком позивача про незаконність постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позовних вимог Позивача. Щодо посилань майбутнього покупця на небажання укладати договір без витребування нотаріусом у продавця оригіналів правовстановлюючих документів та небажання звертатись за посвідченням цих угод о іншого нотаріуса, запропонованого позивачем, як на підставу відмови від виконання зобовязань за укладеним попереднім договором, суд зазначає, що це не є підставою для відмови від виконання зобовязань згідно ст. 525 ЦК України та умов наведеного договору. Суд також вважає правильним способи захисту своїх прав, що обраний позивачем, а саме: необхідність відновлення положення, що існувало до порушення, та примусового виконання зобовязання шляхом зобовязання ТОВ «Естейт Селлінг» Україна укласти договір купівлі-продажу, визначені попереднім договором, та зобовязання нотаріуса посвідчити цей договір без витребування у позивача правовстановлюючих документів. При цьому суд вважає, що при посвідченні вказаних правочинів нотаріус має застосувати ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» без врахування інших нормативних актів в частині, в якій вони суперечать цьому закону. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved