Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.08.2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконала зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 31.03.2017 року за ним утворилась заборгованість в сумі 147378,95 грн., яка складається з наступного: 20002,31 грн. заборгованість за кредитом, 119865,50 грн. заборгованість по відмоткам за користування кредитом, 255 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина), 7006,14 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 28.08.2009 року в сумі 147378,95 грн. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача просив розглядати справу без його участі та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач надала до суду письмові заперечення, в яких зазначено прохання про розгляд справи без її участі, а також те, що28.09.2009 року вона отримала кредитну картку «Універсальна» зі строком її дії по жовтень 2011 року. Позивачем не надано доказів отримання нею кредитних коштів ні після закінчення строку дії кредитної карти, ні у межах трирічного строку позовної давності (з травня 2014 року). В графі «Залишок поточної заборгованості за наданим кредитом» сума боргу виникла 26.05.2013 року розмірі 19285,9 гривень. За умовами Договору від 28.09.2009 року строк повернення кредитних коштів складає 55 днів. Тобто, якщо згідно наданого позивачем [PERSON], кредитні кошти списані 26.05.2013 року, то строк їх повернення - 20 липня 2013 року. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником протягом 55 календарних днів з моменту отримання коштів, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. З огляду на викладене відповідач вважає, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позивачем також не наведено розрахунок штрафних санкцій: дата виникнення заборгованості, кількість днів прострочки за основним боргом, та ін. Таким чином, відповідач просить застосувати до правовідносин за позовними вимогами позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, який складається з «Заяви позичальника», Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з Заявою позичальника б/н від 28.08.2009 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було надано кредит [PERSON] у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, складає 250 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Суд звертає увагу на те, що при укладенні договору відповідач надала згоду на те, що заява позичальника разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Дану згоду відповідач особисто засвідчила своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору. Договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний. Згідно положень ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. У відповідності до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, приведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості стороні проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В статі 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦЦК України). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання (статті 530,631 ЦК України). Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картковий рахунок, його вид і строк дії визначений у заяві і пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Таким чином, сторони в договорі передбачили автоматичне лонгування договору, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до позивача про припинення договору. Що ж стосується посилань відповідача щодо сплину строку позовної давності звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості на суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. У постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року №6-103цс14, яка у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для застосування, є розясненим про те, що «у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу». Судом встановлено, що згідно розрахунку, наданого позивачем та наявного в матеріалах справи, останній платіж відповідачем було здійснено 18.03.2017 року, а даний позов було предявлено 18.04.2017 року, таким чином строк позовної давності не сплинув. Згідно розрахунку, наданого банком, станом на 31.03.2017 року за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається з: 20002,31 грн. заборгованість за кредитом, 119865,50 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 255 грн. заборгованість за комісією та пенею, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 7006,14 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості). З огляду на вищевказане та враховуючи надані сторонами належні та допустимі докази, суд доходить висновку про те, що саме з причини неналежного виконання зобовязань утворилася заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 20002,31 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд не може погодитися із правомірністю підвищення відсоткової ставки за спірним договором, правомірністю нарахування додаткових відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом з огляду на наступне. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд звертає увагу, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про можливість одностороннього підвищення Банком відсоткової ставки за спірним договором, можливість нарахування Банком додаткових відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом та згоду відповідача на вказані дії. Аналогічні правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 року по справі № 6-240цс14 та від 10.06.2015 року по справі № 6-698цс15. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню відсоткова ставка, яка дорівнює розміру 2,5 % на місяць протягом всього строку існування заборгованості, оскільки довідка про умови кредитування містить саме такий розмір відсотків та не містить умов про можливість збільшення або зменшення Банком розміру відсотків, а також не містить умов щодо нарахування додаткових відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом. Визначаючи розмір заборгованості зі сплати відсотків суд враховує, що згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість відповідача зі сплати тіла кредиту в розмірі 18836,05 грн. одночасно із початком виникнення простроченої заборгованості зі сплати відсотків оформилася 11.04.2014 року. Після цього заборгованість зі сплати відсотків почала утворюватися та вже не зникала (повністю не погашалася), а заборгованість відповідача зі сплати тіла кредиту збільшилася на 01.05.2014 року до 19892,97 грн., на 01.06.2014 року до 19994,28 грн., на 01.07.2014 року до 19462,31 грн., на 01.08.2014 року до 19482,31 грн., на 01.09.2014 року та на 01.10.2014 року до 19502,31 грн., на 01.11.2014 року до 19522,31 грн., на 01.12.2014 року до 19562,31 грн., на 01.01.2015 року до 19582,31 грн., на 01.02.2015 року, 01.03.2015 року, 01.04.2015 року, 01.05.2015 року до 19602,31 грн., на 01.06.2015 року до 19622,31 грн., на 01.07.2015 року до 19642,31 грн., на 01.08.2015 року до 19662,31 грн., на 01.09.2015 року до 19682,31 грн., на 01.10.2015 року до 19702,31 грн., на 01.11.2015 року до 19722,31 грн., на 01.12.2015 року до 19742,31 грн., на 01.01.2016 року до 19762,31 грн., на 01.02.2016 року на 19782, 31 грн., на 01.03.2016 року на 19802,31 грн., на 01.04.2016 року до 19822,31 грн., на 01.05.2016 року до 19842,31 грн., на 01.06.2016 року до 19862,31 грн., на 01.07.2016 року до 19882,31 грн., на 01.08.2016 року до 19902,31 грн., на 01.09.2016 року до 19922,31 грн., на 01.10.2016 року до 19942,31 грн., на 01.11.2016 року до 19962,31 грн., на 01.12.2016 року до 19982,31 грн., на 01.01.2017 року, 01.02.2017 року, 01.03.2017 року до 20002,31 грн. Таким чином, за період з 11.04.2014 року до 31.03.2017 року відповідачу із розрахунку 30 % на рік (2,5 % на місяць) мало бути нараховано суму відсотків на залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі не більше ніж 17279,16 грн. (19892,97 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.05.2014 року) х 2,5% + 19994,28 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.06.2014 року) х 2,5% + 19462,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.07.2014 року) х 2,5% + 19482,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.08.2014 року) х 2,5% + 19502,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.09.2014 року та на 01.10.2014 року) х 2,5% х 2 місяці + 19522,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.11.2014 року) х 2,5% + 19562,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.12.2014 року) х 2,5% + 19582,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.01.2015 року) х 2,5% + 19602,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.02.2015 року, 01.03.2015 року, 01.04.2015 року та 01.05.2015 року) х 2,5% х 4 місяці + 19622,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.06.2015 року) х 2,5% + 19642,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.07.2015 року) х 2,5% + 19662,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.08.2015 року) х 2,5% + 19682,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.09.2015 року) х 2,5% + 19702,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.10.2015 року) х 2,5% + 19722,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.11.2015 року) х 2,5% + 19742,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.12.2015 року) х 2,5% + 19762,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.01.2016 року) х 2,5% + 19782,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.02.2016 року) х 2,5% + 19802,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.03.2016 року) х 2,5% + 19822,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.04.2016 року) х 2,5% + 19842,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.05.2016 року) х 2,5% + 19862,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.06.2016 року) х 2,5% + 19882,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.07.2016 року) х 2,5% + 19902,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.08.2016 року) х 2,5% + 19922,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.09.2016 року) х 2,5% + 19942,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.10.2016 року) х 2,5% + 19962,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.11.2016 року) х 2,5% + 19982,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.12.2016 року) х 2,5% + 20002,31 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 01.01.2017 року, 01.02.2017 року та 01.03.2017 року) х 2,5% х 3 місяці). В період з 11.04.2014 року згідно із розрахунком, наданим позивачем, були здійснені погашення розміру кредитних зобовязань на загальну суму 4610,80 грн. (200 + 850 + 100 + 50 + 50 + 300 + 100 + 200 + 15,80 + 200 + 198 + 108 + 200 + 148 + 98 + 98 + 205 + 200 + 295 + 200 + 200 + 200 + 195 + 200), тобто фактично визнається позивачем. На думку суду, за відсутності законно нарахованих сум неустойки або комісії, вказані суми в першу чергу підлягали зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за відсотками, що відповідає черговості зарахування сум погашення зобовязань за кредитними договорами, яка звичайно встановлюється у подібних договорах (ст. 526 ЦК України). Таким чином, залишок заборгованості зі сплати відповідачем відсотків за користування кредитом станом на 31.03.2017 року має складати 12668,36 грн. (17279,16 грн. 4610,80 грн.), а тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом саме в такому розмірі. Суд звертає увагу на те, що згідно вказаного розрахунку, наявному в матеріалах справи, пеня відповідачу не нараховувалася та сума 255 грн. є заборгованістю за комісією, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р м. Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Аналізуючи викладене, а також враховуючи те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, суд доходить висновку, що пеня та/або штраф за період з 14 квітня 2014 року, які були нараховані на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню не підлягають. Таким чином, не підлягають стягненню з відповідача фіксована і процентна суми штрафу, оскільки позивачем не було надано відомостей щодо дати нарахування фіксованої суми штрафу в розмірі 250 грн. та процентної суми штрафу в розмірі 7006,14 грн. та відповідно розрахунку, наданого банком, вказані суми штрафу були нараховані відповідачу на суму заборгованості станом на 31.03.2017 року, тобто в період проведення антитерористичної операції. З огляду на зазначене, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в ході судового засідання, є частково достовірними та частково обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON]. про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у загальній сумі 32925,67 грн., яка складається з: 20002,31 грн. заборгованість за кредитом, 12668,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 255 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №ВО904В198Н від 14.04.2017 року про сплату судового збору в сумі 2210,68 грн. Враховуючи те, що задоволено 22,34 % відсотків позовних вимог (32925,67 грн. від 147378,95 грн. складає 22,34 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 493,87 грн. (2210,68 грн. х 22,34 %/100).

Outcome: partial