Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 04.02.2016 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15.12.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17091,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідачка [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 23.12.2015 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 34229,01 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 15487,53грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7748,09 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 9292,50 грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 34229,01 грн., та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином . Про причини своєї неявки суд не повідомила, письмових заяв від неї не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15.12.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 17091,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредиту у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідачка [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 23.12.2015 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 34229,01 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 15487,53грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 7748,09 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 9292,50 грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 34229,01 грн. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1378грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved