Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 4 квітня 2008 року між публічним акціонерним товаристом «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженоювідповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») і [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-03107-040408, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит на придбання майна в сумі 810 грн. зі сплатою процентів 12 % в рік, а також за ведення кредитної справи плату в розмірі 2,7 % в місяць. Відповідач не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 1178 грн. 95коп.: 834 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом; 50 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками; 293 грн. 88 коп. - заборгованість за комісією, які позивач просив стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши в позовній заяві про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до п. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 4 квітня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (Банк) і [PERSON] (Держатель) було укладено кредитний договір №001-03107-040408 (а.с.5-7). Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 2.3 договору Кредитор надав позичальнику грошові кошти на придбання майна в сумі 810 грн. та 97 грн. 20 коп. - кошти на оплату страхового платежу строком до 3 квітня 2009 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом. Також п. 2.5 Договору передбачено плату за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 2,7 % в місяць. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності Сутпинська ВалентинаМиколаївна допустила порушила договірних зобов`язань, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 20лютого 2014 року становить 1178 грн. 95 коп., з яких: 834 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом; 50 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками; 293 грн. 88 коп. - заборговаінсть за комісією. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до розрахунку, наданому позивачем (а.с. 15) відповідач після отримання кредиту здійснила лише один платіж, а тому вимоги позивача є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved