Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «ВТБ Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON].) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 250,71 доларів США, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 8 817,89 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 346,56 доларів США, пені у розмірі 79,71 доларів США та трьох відсотків річних у розмірі 6,55 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 119 803,64 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем 1 кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. В якості забезпечення виконання ним своїх зобов'язань за умовами кредитного договору, між позивачем та відповідачем 2 - [PERSON] було укладено договір поруки. Однак, відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, 3% річних та пені. До початку судового розгляду, представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 523,34 доларів США, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 8 913,67 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1 163,84 доларів США, пені у розмірі 1 424,63 доларів США та трьох відсотків річних у розмірі 21,20 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 291 561,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Дослідивши подану представником позивача заяву про збільшення розміру позовних вимог, враховуючи, що заява подана представником позивача до початку розгляду справи по суті та у відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням наданих представником позивача уточнень. Позивач у судове засідання не з'явився, однак його представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідач 2 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача 2, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 09 липня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №82-03-08, відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 37 000 доларів США на строк користування до 02 липня 2018 року, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 12% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється відповідно до умов договору. В подальшому між сторонами було укладено договори про внесення змін до кредитного договору, відповідно до умов якого було змінено змінено графік погашення кредиту та оплату відсотків за його користування у разі невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, відповідно до умов кредитного договору здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 37 000 доларів США. Позичальник - відповідач 1 скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Свої зобов'язання за кредитним договором у визначений у ньому строк відповідач 1 не виконав, протягом дії кредитного договору несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував залишок заборгованості по кредиту та відсотки за користування ним. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 27.04.2016 року заборгованість відповідача 1 перед позивачем за кредитним договором становить 8 913,67 доларів США та 1 163,84 доларів США - сума відсотків за користування кредитними коштами, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 225 532,02 грн. та 29 447,26 грн. відповідно. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 8.1 кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1 процента від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій за кредитним договором, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій, зокрема трьох відсотків річних, на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 21,20 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 536,40 грн. Водночас, визначена у наведеному розрахунку та заявлена до стягнення сума пені за кредитним договором у розмірі 1 424,63 доларів США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України за курсом Національного банку України становить 36 045,72 грн. не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. За змістом ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Зазначена позиція узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеній у постанові №3-29ГС15 від 01 квітня 2015 року. За таких обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1 пені за кредитним договором, сума якої розрахована у доларах США та визначений її еквівалент у гривні, не підлягають задоволенню. Крім того, судом також встановлено, що 03 липня 2008 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №37-10-08, у відповідності до умов якого, поручитель - відповідач 2, як солідарний божник на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за зобов'язаннями відповідача 1, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитом порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідачі припинили виконання зобов'язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору та договору поруки, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідачі не виконують належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеними договорами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 098,71 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 255 515,68 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 8 913,67 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 225 532,02 грн., заборгованості за відсотками у сумі 1 163,84 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 29 447,26 грн. та 3% річних у розмірі 21,20 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 536,40 грн. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 832,88 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial