Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №307395-IS від 23 серпня 2012 року у розмірі 47 920,91 і судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 23 серпня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір №307395-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту, згідно з яким, останній отримав грошові кошти у розмірі 37 500,00 гривень на споживчі потреби, зі сплатою 30,99% річних, а у разі прострочення сплати кредиту - 50,00% річних, з терміном остаточного повернення кредиту - 22 серпня 2014 року. Відповідач не виконав умови договору належним чином, оскільки не повернув частини свого боргу у термін, передбачений кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 28 січня 2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «БМ Банк» становить 47 920,91 гривень. Відповідачу неодноразово усно нагадувалось про сплату простроченої заборгованості та надсилались листи-повідомлення про сплату простроченої заборгованості, але листи були залишені без виконання. 23 жовтня 2013 року відповідачу направлено претензію з вимогою повернути заборгованість за кредитом, сплатити проценти, комісії та штрафні санкції. Зазначені вимоги відповідачем також не виконані. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно письмової заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому надав суду заяву про розгляд даної справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторін, обмежившись дослідженням письмових доказів, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини та визначив відповідні до них правовідносини. Дійсно, що 23 серпня 2012 року між ПАТ «БМ Банк» та [PERSON] було укладено договір №307395-IS про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки та встановлення кредитного ліміту (а.с. 5-10), згідно з яким, останній отримав грошові кошти у розмірі 37 500,00 гривень на споживчі потреби, зі сплатою 30,99% річних, а у разі прострочення сплати кредиту - 50,00% річних, з терміном остаточного повернення кредиту - 22 серпня 2014 року. Відповідач не виконав умови договору належним чином, оскільки не повернув частини свого боргу у термін, передбачений кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 28 січня 2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «БМ Банк» становить 47 920,91 гривень (а.с. 4), а саме: - 26 184,98 гривень - строкова сума заборгованості за кредитом; - 11 308,49 гривень - прострочена сума заборгованості за кредитом; - 5 608,53 гривень - прострочена сума заборгованості за процентами; - 1 787,11 гривень - заборгованість за штрафними процентами; - 1 021,80 гривень - строкова сума заборгованості за процентами; - 210,00 гривень - штраф за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 7 днів; - 1 800,00 гривень - штраф за несвоєчасну оплату щомісячного платежу більше 30 днів. Відповідачу неодноразово усно нагадувалось про сплату простроченої заборгованості та надсилались листи-повідомлення про сплату простроченої заборгованості, але листи були залишені без виконання. 23 жовтня 2013 року відповідачу направлено претензію з вимогою повернути заборгованість за кредитом, сплатити проценти, комісії та штрафні санкції (а.с. 12). Зазначені вимоги відповідачем також не виконані. Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися. Відповідач зі свого боку погодився з такими умовами договору, підписавши кредитний договір особисто. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За ч. 1 ст. 549 та ч. 1 ст. 550 ЦК України. неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання в строк, встановлений договором. Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.п. 3.1.4., 3.1.8. та 2.4.1. кредитного договору, відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного договору Взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, що передбачені п.п. З.1.4., 3.1.8. та 2.4.1. кредитного договору, відповідач належним чином не виконує. Згідно з п.п. 3.4.4., 3.4.5. кредитного договору, позивач мас право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем умов даного договору, а відповідач зобов'язаний на першу вимогу повернути позивачу суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані позивачу у випадку, якщо відповідач порушує графік погашення, встановлений даним договором. Відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору, у випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язань за цим договором, а саме прострочення оплати обов'язкового платежу на 7 (сім) календарних днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 30,00 гривень. У випадку недотримання клієнтом строків виконання зобов'язань за цим договором, а саме прострочення оплати обов'язковою платежу на 30 календарних днів, Клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 300,00 гривень. Оплата штрафу не звільняє клієнта від виконаний своїх зобов'язань за цим договором. Таким чином, відповідач не виконує свої зобов'язання за договором належним чином, тому, станом на 28 січня 2014 року загальна заборгованість [PERSON] перед ПАТ «БМ Банк» становить 47 920,91 гривень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Визначаючись в питанні розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 479,21 гривень, що підтверджується квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved