Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 49913,87 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.04.2011 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт (відповідач) дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. На думку позивача, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. У позові позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При цьому позивач посилається на ч.1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», а також має право односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач надав кредит, а позичальник зобов'язаний відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії. У порушення статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України відповідач, на думку позивача, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Станом на 31.05.2017 року за розрахунками позивача, відповідач має перед ним заборгованість у розмірі 49913,87 грн., яка складається з наступного: 3688,73 грн. - заборгованість за кредитом, 39973,51 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3398,59 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штраф 500,00 грн - фіксована частина, 2353,04 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував, позов просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про час, дату та місце судового засідання належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідачка згідно інформації адресно-довідкового підрозділу ГУМВС у Дніпропетровській області зареєстрована за адресою: [ADDRESS], повістки направлялися на вказану адресу, але кожного разу поверталися за незапитом з приміткою пошти, що відповідачка за вказаною адресою не проживає (а. с. 44). Згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що позивач не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачки [PERSON] відповідно до ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На обґрунтування своєї позиції позивач надав суду наступні документи: копію заяви позичальника, розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію паспорту відповідачки, копію Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. На стадії усунення недоліків позивач надав суду також уточнену позовну заяву, додавши до неї копії наступних документів: довідку про зміну умов кредитування, розрахунку заборгованості, виписку по особовому рахунку. Згідно умов договору № б/н від 01.04.2011 року [PERSON] повинна отримати кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений шляхом підписання відповідачкою 01.04.2011 року анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (копія заяви, а. с. 8). В матеріалах справи вбачається сканована копія паспорту відповідачки, зменшеного розміру, який не відповідає розміру паспорта, із позначкою «копія вірна» та підписом невідомого походження. Підпис візуально не співпадає із зразком підпису у самому паспорті, дата посвідчення копії не зазначено; отже суд не може ідентифікувати особу позичальника, оскільки відсутня належним чином засвідчена копія з її паспорту, знята з оригіналу документу (а. с. 34). В обґрунтування заборгованості позивачем за кредитним договором № б/н від 01.04.2011 року наданий розрахунок заборгованості за договором № б/н від 01.04.2011 року, за період з 06.08.2013 року по 31.05.2017 року (а. с. 6-7); в порядку виконання ухвали суду про усунення недоліків позивачем було також наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 06.08.2013 року, також за період з 06.08.2013 року по 31.05.2017 року. Таким чином, суд не приймає до уваги останній розрахунок заборгованості, складений позивачем, оскільки він стосується іншого договору, а не договору, укладеного між позивачем та відповідачкою [PERSON] 01.04.2011 року. В позовній заяві позивач не зазначив початок періоду заборгованості відповідачки за договором і суму початкової заборгованості; з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.04.2011 року, за період з 06.08.2013 року по 31.05.2017 року (а. с. 6-7) - також не вбачається розрахунок заборгованості за період з моменту укладення договору - з 01.04.2011 року по 05.08.2013 року, з чого суд не може зробити висновок, коли виникла заборгованість, в якій сумі, який загальний період заборгованості тощо. Згідно виписки з платіжної картки № [NUMBER] за період з 01.04.2011 р. по 21.07.2017 р. (а. с. 53-54) дата першої операції в ній зазначена 06.08.2013 року, отже позивач не надав інформацію стосовно руху коштів за період з 01.04.2011 року по 05.08.2013 року включно, що також не дає суду можливості встановити з якої коли виникла заборгованість, в якій сумі, який загальний період заборгованості, а також дату встановлення кредитного ліміту на картці та початок його перебігу. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення зазначених вимог ЦПК, позивач не надав належних і припустимих доказів на обґрунтування заборгованості відповідача, отже позовна заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed