Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 119 895,77 грн., посилаючись на те, що 12.11.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування Позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». 17.06.2009 проведено державну реєстрацію змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank/ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав тим, що надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав тим, що не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого у нього станом на 23 квітня 2018 року виникла заборгованість у сумі 119 895,77 грн., яка складається із: кредиту у сумі 2 653,07 грн.; процентів за користування кредитом у сумі 106 687,96 грн.; пені та комісії у сумі 4 607,32 грн.; штрафу (процентна складова) у сумі 5 697,42 грн.; штрафу (фіксована частина) у сумі 250,00 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 119 985,77 грн. та судові витрати, повязані з оплатою судового збору у сумі 1 762,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомив суд про розгляд справи за його відсутності та те, що він позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити (а.с.3 на звороті). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що банк пропустив строк позовної давності, в користуванні у нього була лише одна кредитна карта, погашення боргу припинив у 2015 році, оскільки не погодився із нарахованими процентами. Зміну відсоткової ставки банк з ним не погоджував. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Із матеріалів справи видно, що 09.10.2007 відповідач підписав заяву про те, що ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, виявив бажання оформити кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом у сумі 2 000 грн. та базовою процентною ставкою за кредитом 1,9 % на місяць на залишок заборгованості. На виконання умов кредитного договору 12.11.2007 банк видав відповідачу карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та пінкод, відкрив рахунок, встановив кредитний ліміт у сумі 2 000 грн., якими відповідач користувався (а.с.9,5-8). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з п. 5.4. Умов та Правил строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній період, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті (в полі MONIH). Із довідки банку видно, що відповідачу видавались дві кредитні карти: 1) № 5457082914281204, яка відкрита 22.10.2007, зі строком дії до жовтня 2015 року; 2) 5577212705235755, яка відкрита 01.03.2011, зі строком дії до січня 2015 року (а.с.50). Як видно з розрахунку, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, передбачені умовами договору щомісячні платежі вносив несвоєчасно, останній платіж вніс 17 лютого 2015 року. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 23 квітня 2018 року становить 119 895,77 грн., яка складається із: кредиту у сумі 2 653,07 грн.; процентів за користування кредитом у сумі 106 667,96 грн.; пені у сумі 4 607,32 грн.; штрафу у сумі 250,00 грн. (фіксована частина); штрафу у сумі 5 697,42 грн. (процентна складова) (а.с.5-8). Згідно п. 5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом «Про внесення змін в договірну базу за платіжними картками, договірну базу по споживчому кредитуванню та в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозиту)» від 23.08.2006 № 906 С-169 (далі Умови та Правила) за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, що встановлений Тарифами банка, із розрахунку 360 календарних днів в рік. Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» базова процентна ставка в місяць, що нараховується на залишок заборгованості, для клієнтів держателів карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» становить 2,5 %, з 01.09.2014 2,9 %, з 01.04.2015 3,6 % (а.с.10). Як зазначено в розрахунку заборгованості на залишок заборгованості за кредитом відповідачу з 27.11.2007 нараховувалась базова процентна ставка 1,9 % на місяць (22,80 % на рік), відповідно до умов кредитного договору; з 01.01.2013 - 2,9 % на місяць (34,89 % на рік), з 01.04.2015 3,6 % на місяць (43,20 % на рік), що умовами кредитного договору не передбачено (а.с.5-8). Із заяви відповідача видно, що під час укладення кредитного договору 09.10.2007 сторони узгодили базову процентну ставку за кредитом 1,9 % на місяць на залишок заборгованості (22,80 %) на рік, яка нараховувалась банком в період з 27.11.2007 до 31.12.2012 (а.с.9,5-7). В обґрунтування зміни відсоткової ставки позивач надав три скриншоти, згідно яких відповідач 15 грудня 2012 року повідомлявся про зміну відсоткової ставки на 2,5 %, 15 серпня 2014 року на 2,9 %, 15 березня 2015 року на 3,6 %, які не містять інформації про їх отримання відповідачем (а.с.40,45,46); копію Наказу СП-2014-6915682 від 18.08.2014 про збільшення процентної ставки для держателів кредитної картки «Універсальна» до 2,9 % на місяць (34,80 % на рік); копію наказу СП-2015-6552838 від 18.02.2015 про збільшення процентної ставки для держателів кредитної картки «Універсальна» до 3,6 % на місяць (43,20 % на рік) (а.с.46 на звороті-49,41-46). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, право банку на збільшення або зменшення процентної ставки виникає лише тоді, коли кредитним договором передбачена змінювана процентна ставка. Обовязок банку письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки виникає у разі, якщо кредитним договором передбачена змінювана процентна ставка. Згідно з п. 5.5.1. Умов та Правил за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Проте ні заява позичальника, ні Умови та Правила, ні Тарифи не передбачають розміру підвищеної процентної ставки або додаткової комісії за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) та порядку її застосування (а.с.9-16). Суд вважає, що в кредитному договорі, укладеного між сторонами 09.10.2007, визначена фіксована процентна ставка, яка не може змінюватись протягом усього строку дії кредитного договору, в даному випадку строк дії кредитного договору визначений строком дії карти до 31.10.2015. Підвищення банком процентної ставки можливо у разі зміни умов договору (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди). Позичальник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Оскільки банк не довів, що позичальник був належно повідомлений про зміну умов кредитного договору, то суд вважає, що банк безпідставно в односторонньому порядку з порушенням умов договору змінив розмір процентної ставки з фіксованої та змінювану. Тому суд не погоджується з розрахунком відсотків за користування кредитними коштами. Тарифи, Наказ СП-2014-6915682 від 18.08.2014 про збільшення процентної ставки для держателів кредитної картки «Універсальна» до 2,9 % на місяць (34,80 % на рік) та Наказ СП-2015-6552838 від 18.02.2015 про збільшення процентної ставки для держателів кредитної картки «Універсальна» до 3,6 % на місяць (43,20 % на рік), суд до уваги не приймає, оскільки вони видані після укладення кредитного договору з відповідачем без зміни умов договору. За змістом п. 5.5. Умов та Правил проценти обраховуються за формулою: сума боргу х\~ розмір річних : 100 % : 360 днів х кількість дів в періоді. Виходячи з договірних умов, проценти за користування кредитними коштами, що підлягають стягненню з відповідача складають 3 162,56 грн. (кредит 2 653,07 грн. х річна базова відсоткова ставка 22,80 % : 100 % : 360 днів х на кількість днів в періоді 3 718 = 3 162,56). Згідно з п. 4 заяви позичальника у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. У звязку з порушенням [PERSON] своїх обовязків зі сплати кредиту відповідно до умов кредитного договору позивачем була нарахована пеня за період з 31 грудня 2007 року до 23 квітня 2018 року у сумі 4 607,32 грн. та штрафи у сумі 250 грн. (фіксована частина) та у сумі 5 697,42 грн. (процентна складова) (а.с.5-8). Згідно розрахунку прострочення за всіма платежами мали місце з 31 грудня 2007 року, через 30 днів від цієї дати, а саме 30 січня 2007 року у банка виникло право стягнення неустойки у вигляді штрафу. Однак позов щодо стягнення цих сум подано 14 травня 2018 року (а.с.5-8). Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно зі ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності.\~ Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Із заяви позичальника видно, що вона не містить згоди на збільшення строку позовної давності щодо неустойки (пені, штрафів) (а.с.9). За таких обставин вимога банку про стягнення штрафу, що заявлена 14 травня 2018 року, знаходиться поза межами спеціального строку позовної давності і задоволенню не підлягає. Пеня підлягає стягненню за період, що передував зверненню позивача до суду, а саме: з 14 травня 2017 по 14 травня 2018 року та становить 1 100,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 6 915,63\~ грн. (2 653,07 грн. + 3 162,56 грн. + 1 100 грн. = 6 915,63 грн.), яка складається із: кредиту у сумі 2 653,07 грн., процентів за користування кредитом у сумі 3 162,56 грн., пені у сумі 1 100,00 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за завою сторони у спорі, зробленою ним до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п. 9.12. договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Із кредитного договору видно, що він не передбачає збільшення строку позовної давності (а.с.9). Згідно довідки від 23 липня 2018 року № 106844-ВБ [PERSON] за кредитним договором видано дві кредитні карти: 1) № 5457 0829 1428 1204 від 22 жовтня 2007 року зі строком дії до 10/15; 2) № 5577 2127 0523 5755 від 1 березня 2011 року зі строком дії до 01/15 (а.с.50). Із довідки про рух коштів на розрахунковому рахунку відповідача видно, що з 14.11.2007 він користувався кредитною картою № 5457 0829 1428 1204, виданою 22 жовтня 2007 року, зі строком дії до 10/15 (а.с.62-67); Оскільки строк дії картки закінчився 31 жовтня 2015 року, то строк позовної давності закінчується 31 жовтня 2018 року, з позовом до суду позивач звернувся 14 травня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 8 липня 2011 року зі змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» 7 грудня 2017 року № 2246-VIII, з 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн. З позовом позивач звернувся 17 квітня 2018 року, отже розмір судового збору який підлягає стягненню з відповідача становить 1 762,00 грн. (1 762,00 грн. х 1 = 1 762,00 грн.). З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 762,00,00 грн.

Outcome: partial