Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 19 грудня 2007 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № 012-04182-191207. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов'язується надати відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 8999,00 грн. Відповідно до п. 2.3. Договору,за користуванням Кредитом Відповідач сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. Відповідно до п. 2.5. Договору, за обслуговування кредитної заборгованості Відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 0 % в місяць. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 8999,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 46061931 від 20.12.2007 року. Станом на 17 березня 2015 року Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 17 березня 2015 року за Відповідачем по укладеному з Публічним Акціонерного Товариство «Дельта Банк» Кредитному договору № 012-04182-191207 від 17 грудня 2007 року рахується заборгованість на загальну суму 2299,42 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 2299,42 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 гри.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язання повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту на загальну суму 2299,42 грн. Представник позивача, Духота І.В., що діє на підставі Довіреності № б/н від 06 березня 2015 року (а.с.12) в судове засідання не з'явився, але в тексті позовної заяви висловив клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого йому законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду представника позивача вважає можливим відповідно до правил ч. 1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Як встановлено у судовому засідання та вбачається з матеріалів справи 23 січня 2012 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та фізична особа - резидент України [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № 012-04182-191207. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобов'язується надати відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 8999,00 грн. Відповідно до п. 2.3. Договору,за користуванням Кредитом Відповідач сплачує Кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. Відповідно до п. 2.5. Договору, за обслуговування кредитної заборгованості Відповідач сплачує Кредитору плату в розмірі 0 % в місяць. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 8999,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер № 46061931 від 20.12.2007 року. Станом на 17 березня 2015 року Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 17 березня 2015 року за Відповідачем по укладеному з Публічним Акціонерного Товариство «Дельта Банк» Кредитному договору № 012-04182-191207 від 17 грудня 2007 року рахується заборгованість на загальну суму 2299,42 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 2299,42 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 гри.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту».У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі та з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 012-04182-191207 у сумі 2299,42 грн. задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-V11 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року складала 1 218 грн. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON]. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved