Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору від 02.09.2009 року відповідач 02.09.2009 року отримав кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту. погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2013 року має заборгованість у загальній сумі 19036,27 грн., яка складається з наступного: 12770,90 грн. - заборгованість за кредитом, 4415,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 705,42 грн. - комісія та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 894,58 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні тим, що містяться в матеріалах справи, зазначивши, що саме відповідачем було порушено пункти 6.10, 7.1, 7.12, 6.19 договору, що призвело до використання грошових коштів сторонніми особами. Просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений. Раніше в судовому засіданні відповідач заявлені вимоги визнав частково, пояснив, що він користувався наданими кредитними коштами, постійно знімав їх, погашав. Заборгованість виникла внаслідок протиправних дій [PERSON] та інших, все викладено у вироку Перевальського районного суду Луганської області від 24.12.2013 року по справі № 422/3073/13-к. Представник відповідача в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення позову та зазначили, що вказана сума заборгованості за кредитним договором є невірною і при її підрахунку не враховано вирок Перевальського районного суду Луганської області від 24.12.2013 року по справі № 422/3073/13-к, згідно з яким [PERSON] за попередньою змовою з невстановленими особами 23 березня 2012 року шляхом обману і зловживання довірою, проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи грошовими коштами [PERSON] на суму 6100,20 гривень, які були отримані з карт-рахунку № [NUMBER]. Відповідач визнає лише суму у розмірі 6570,00 грн., які були зняті з карткового рахунку саме ним, в задоволенні інших позовних вимог просить відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до заяви від 02.09.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредитний ліміт у розмірі 2300,00 грн. від ЗАТ КБ «Приватбанк» та виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, клієнт зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 02.09.2009 року, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2013 року складає загальну суму у розмірі 19036,27 грн., яка складається з наступного: 12770,90 грн. - заборгованість за кредитом, 4415,37 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 705,42 грн. - комісія та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 894,58 грн. - штраф (процентна складова). Вироком Перевальського районного суду Луганської області від 24.12.2013 року по справі № 422/3073/13-к встановлено, що 22 березня 2012 року, приблизно о 10 год. 03 хв. [PERSON], за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою, виконуючі свою злочинну роль згідно розробленого єдиного плану, з метою реалізації єдиного злочинного умислу з невстановленою особою, маючи мобільний телефон ІМЕІ [NUMBER], та сім-карту оператора мобільного зв'язку МТС [NUMBER], яка була активована 22.02.2012, знаходячись у Перевальській ВК № 15 за адресою: Луганська область, м.Перевальськ, вул.Тєвєлєва, 1, у приміщенні дільниці ресоціалізації № 3, де він відбував покарання, зателефонував на № [NUMBER] [PERSON], який розмістив у мережі Інтернет на сайтах «Е-market» та «Сландо» оголошення про продаж гумового човна, та повідомив останньому про намір придбати його майно, за умови проведення оплати шляхом перерахування грошових коштів на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк». Продовжуючи виконувати свою злочинну роль, [PERSON] попросив [PERSON] повідомити його особисті дані та дані його карт-рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON], введений в оману стосовно намірів [PERSON] та невстановленої в ході досудового розслідування особи, довіряючи [PERSON], повідомив йому необхідні дані свого карт-рахунку № [NUMBER]. Невстановлена в ході досудового розслідування особа з метою доведення єдиного з [PERSON] злочинного умислу, у той же день у період часу з 11 годині 55 хвилин до 12 годині 38 хвилин на номер [PERSON] здійснила дзвінки, та на рахунок абонентського номеру [PERSON] перерахувала кошти у сумі 10 гривень, щоб мати можливість заблокувати сім-карту потерпілого, отримати дублікат та у подальшому використовувати цей дублікат для отримання грошей через банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON], виконуючи свою злочинну роль згідно розробленого плану, 22 березня 2012 року, приблизно 14 годині 23 хвилини, зателефонував до ПрАТ «МТС Україна» та, діючи від імені [PERSON], знайомого [PERSON], з яким [PERSON] разом відбував покарання на дільниці ресоціалізації № 3, надав заявку на заміну сім-карти [NUMBER], якою користувався [PERSON], вказавши контактний телефон № [NUMBER]. [PERSON], діючи за проханням [PERSON], та якому нічого не було відомо про злочинні наміри [PERSON] та невстановленої в ході досудового розслідування особи, у той же день у період часу з 14 годині 29 хвилин до 15 годині 47 хвилин, з телефону ІМЕІ [NUMBER], використовуючи сім-карту оператора мобільного зв'язку МТС № [NUMBER], телефонував до свого знайомого [PERSON] та координував його дії щодо отримання дублікату сім-карти № [NUMBER], який належав [PERSON] для подальшого використання при отриманні грошових коштів. Після чого, [PERSON], який не був обізнаний про злочинні наміри [PERSON] та невстановленої в ході досудового розслідування особи, діючи за проханням [PERSON], 22 березня 2012 року прибув до відділення ПрАТ «МТС України» за адресою: м. Луганськ, вул. Дємьохіна, 27а, де о 14 годині 34 хвилини отримав дублікат сім-карти [NUMBER], яка знаходилася у користуванні [PERSON], та у телефонному режимі повідомив [PERSON] та [PERSON] отримані з банку смс-повідомлення. Після чого, 23 березня 2012 року, [PERSON], діючи за проханням [PERSON] приблизно об 11 годині 43 хвилин, маючи мобільний телефон ІМЕІ [NUMBER] та використовуючи сім-карту за № [NUMBER], зателефонував на № [NUMBER] своїй дружині [PERSON] та попросив отримати грошові кошти з карт-рахунку № [NUMBER] [PERSON], що і було нею зроблено за допомогою послуги «Операція без карти» з використанням динамічних паролей, які надходили на отриману сім-карту [PERSON], на номер якої надходили смс-повідомлення, які містили динамічні паролі. 23 березня 2012 року о 09 годині 59 хвилин нею через банкомат САLU2494, розташований за адресою: м. Луганськ, кв. Ольховський, 9, були отримані грошові кошти у сумі 2100,80 гривень (з урахуванням комісії 80,80 гривень) та о 10 годині 10 хвилин нею через банкомат САLU7576, розташований за адресою: м. Луганськ, кв. Зарєчний, 18/184, були отримані грошові кошти у сумі 1575,60 гривень (з урахуванням комісії 60,60 гривень). Отримані грошові кошти [PERSON] за вказівкою [PERSON] через термінал перерахувала на вказані [PERSON] карт-рахунки. В подальшому отримані гроші [PERSON] та невстановленою в ході досудового розслідування особою були використані за власним розсудом. Крім того, невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи за вказівкою [PERSON], за допомогою послуги «Операція без карти» з використанням отриманої сім-карти [PERSON], на номер якої надходили смс-повідомлення, які містили динамічні паролі, 23 березня 2012 року о 10 годині 41 хвилина через банкомат САLU2555, розташований за адресою: Луганська область, смт. Біле, вул. Дружби, 13 отримала грошові кошти у сумі 2100,80 гривень (з урахуванням комісії 80,80 гривень) та о 10 годині 55 хвилин були отримані грошові кошти у сумі 323 гривен (з урахуванням комісії 20 гривень), які в подальшому [PERSON] та невстановленою в ході досудового розслідування особою були використані за власним розсудом. Таким чином, [PERSON] за попередньою змовою з невстановленими особами шляхом обману і зловживання довірою, проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділи грошовими коштами, якими розпорядилися на власний розсуд, чим завдали матеріальної шкоди. Вироком Перевальського районного суду Луганської області від 24.12.2013 року по справі № 422/3073/13-к з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди було стягнуто 11937,46 грн. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що зазначена сума утворилася внаслідок не тільки незаконного заволодіння грошовими коштами, що зберігалися на кредитному карт-рахунку відповідача, а безпосередньо й активним використанням самим відповідачем грошових коштів, що належать позивачу. Згідно із ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що 23 березня 2012 року [PERSON] неправомірно заволодів грошовими коштами в сумі 6100,20 грн., які належали позивачу ПАТ КБ «Приват Банк» та зберігалися на кредитному карт-рахунку № [NUMBER] відкритому на ім'я [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно із ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно із ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та визнати нікчемними і такими, що не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю, правочини щодо отримання 23.02.2012 року грошових коштів в сумі 6100,20 грн. з карт-рахунку № [NUMBER], який відкритий на ім'я [PERSON] Таким чином вироком Перевальського районного суду Луганської області від 24.12.2013 року по справі № 422/3073/13-к з [PERSON] було стягнуто на користь позивача суму матеріальної шкоди, яку було спричинено саме позивачу ПАТ КБ «Приват Банк». З огляду на вищевикладене, не підлягає стягненню з відповідача за кредитним договором б/н від 02.09.2009 року сума грошових коштів в розмірі 6100,20 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу, процентів за користування кредитом, комісії та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань по поверненню вказаної суми кредиту, суми штрафу (процентна складова), яка була нарахована у зв'язку із несвоєчасним виконанням зобов'язань по поверненню вказаної суми кредиту, суд виходить з того, що виходячи з аналізу ч.3 ст.551 ЦК України, суд може за власною ініціативою зменшити розмір неустойки, через її неспівмірність із розміром основного боргу, інших обставин справи тому приймаючи рішення по справі, враховуючи загальний розмір заявленої до стягнення неустойки, а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, провину відповідача, що виразилася в недотриманні умов кредитного договору, а також те, що частково шкоду було завдано неправомірними діями інших осіб, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір необхідної до стягнення суми основного боргу разом із штрафними санкціями до суми що було стягнено на користь відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за вироком Перевальського районного суду Луганської області від 24.12.2013 року по справі № 422/3073/13-к, тобто загалом стягнути з відповідача на користь позивача 11937,46 грн. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли часткове підтвердження та обґрунтування в ході судового засідання, а тому суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 11937,46 грн. В іншій частині позовних вимог належить відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 29.11.2013 року про сплату судового збору в сумі 229,40 грн. Таким чином, з [PERSON] необхідно стягнути суму понесених позивачем судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 119,37 грн.

Outcome: partial