Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до договору б/н від 12.12.2013 року відповідач отримала кредит в розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які вказані на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом в заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Згідно п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконала, у звязку з чим станом на 12.10.2016 року утворилася заборгованість в сумі 28648 грн. 45 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2365 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21293 грн. 05 коп., заборгованість за пенею - 3150 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1340 грн. 40 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 28648 грн. 45 коп. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON], який діє на підставі довіреності від 26.12.2016 року (а.с.112), позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що її інтереси в суді буде представляти представник [PERSON] (а.с.72). Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 20.12.2016 року (а.с.73), позовні вимоги не визнала, та просила у задоволені позову відмовити. Обґрунтовуючи заперечення на позов, представник відповідача [PERSON] спочатку просила застосувати позовну давність та надала з цього приводу відповідну заяву. До того ж представник відповідача зазначила, що за вимогами позивача сплив строк позовної давності. В подальшому, в ході судового розгляду справи, в судовому засіданні, представник відповідача [PERSON] відмовилася від заперечення проти позову щодо застосування позовної давності. При цьому, заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача [PERSON], посилалася на нікчемність кредитного договору. На думку представника позивача, кредитний договір, який було укладено між позивачем та відповідачем, не відповідає нормам ЦК України, а тому він є нікчемний та не створює правових наслідків. З цієї підстави представник позивача просила позивачу в задоволені позовних вимог відмовити. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із заяви [PERSON] від 12.12.2013 року, остання, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами [PERSON] акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», просить відкрити рахунок та надати кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» (а.с.7). Заявник погодився, що Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає договір про надання банківських послуг. Отже, необхідно констатувати, що між [PERSON] акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] 12.12.2013 року було укладено кредитний договір. Суд вважає необґрунтованим заперечення представника позивача [PERSON] проти задоволення позову з причини нікчемності кредитного договору, оскільки в судовому засіданні розглядаються позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Встановлення кредитного договору нікчемним або визнання його недійсним не є предметом даного судового розгляду. Представником відповідача не надано суду відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, та яким би було встановлено нікчемним або визнано недійсним положення вищевказаного кредитного договору. Згідно розяснень, які містяться в п. 2 та в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів» № 9 від 06.11.2009 року, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавство має оцінюватися судом. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може предявлятися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Відповідно до змісту Заяви від 12.12.2013 року та пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, який встановлений банком. Судом встановлено, що позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна» в розмірі 2400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає умовам кредитного договору від 12.12.2013 року. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5. Умов і Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. За змістом пункту 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії. В статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку суми позову по кредитному договору б/н від 12.12.2013 року, станом на 12.10.2016 року сума заборгованості за договором становить 28648 грн. 45 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 2365 грн. 00 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 21293 грн. 05 коп., заборгованості за пенею - 3150 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1340 грн. 40 коп. (а.с.5-6). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Таким чином, оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором, порушив порядок погашення заборгованості, у звязку з чим станом на 12.10.2016 року утворилась заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в у розмірі 26808 грн. 05 коп., що становить: заборгованість за кредитом - 2365 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21293 грн. 05 коп., заборгованість за пенею - 3150 грн. За змістом ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення зобовязань за кредитним договором суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. До того ж відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає лише пеня, що нараховується за кожний день прострочення, відповідно до положень п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг незалежно від кількості днів прострочення, на відміну від штрафу, що за умовами укладеного між сторонами договору застосовується при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів, відповідно до 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг, а саме штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 1340 грн. 40 коп. суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернення до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, вимоги позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1289 грн. 48 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial