Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» пред'явило позов до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 2241559 гривень 17 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. Представник позивача заявив про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не сповістили. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (після перейменування - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490087787, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 71805, 88 доларів США з кінцевим терміном повернення до 13 жовтня 2015 року, з оплатою 18,5 % річних. В якості забезпечення виконання кредитного договору № 490087787 від 13 жовтня 2008 року того ж дня між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 490087787-П. Відповідно до положень п. 3.1. договору поруки № 490087787-П від 13 жовтня 2008 року [PERSON] та [PERSON] відповідають перед ПАТ «Альфа-Банк» за порушення умов основного договору як солідарні боржники. Крім того, за умовами договору поруки, в разі невиконання чи неналежного виконання будь-яких обов'язків, встановлених основним договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту. Всупереч договірним зобов'язанням, позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого перед банком виникла заборгованість в розмірі 2241559 гривень 17 копійок. На виконання умов договору, ПАТ «Альфа-Банк» позичальнику та поручителю була направлена вимога про досудове врегулювання спору. Однак, на час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, у зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved