Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ЕНЕРГОБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 10.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] було укладено договір № 07-004914-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової карти VISA, за умовами якої позичальнику був відкритий кредитний ліміт в сумі 30 000,00 грн. Відповідно до Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка Visa» позичальнику було встановлено: відсоткова ставка 35% річних, штраф за користування пере лімітом 0,2% в день від суми переліміту. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, допускає порушення зобов'язань щодо сплати кредиту, процентів, комісій за користування кредитом, в результаті чого станом на 12.09.2017року виникла заборгованість в сумі 78 093,30 грн., що складається з: 40 803,45 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;37 289,58 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Виниклу заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також покласти на нього судові витрати. В судове засідання ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» уповноваженого представника не направило, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр » Причини неявки суду не повідомив. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ЕНЕРГОБАНК» та [PERSON] було укладено договір № 07-004914-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової карти VISA, за умовами якої позичальнику був відкритий кредитний ліміт в сумі 30 000,00 грн . (а.с. 12-21). Відповідно до ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними,та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно дост.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 9-12), [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 12.09.2017року виникла заборгованість в сумі 78 093,30 грн., що складається з: 40 803,45 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;37 289,58 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 78 093,30 грн., що складається з: 40 803,45 грн. - прострочена заборгованість за кредитом;37 289,58 грн. - заборгованість за нарахованими процентами є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову позивачем не було сплачено судовий збір, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1600, 00 грн. Відповідно до рахунку №16701 від 08.12. 2017 року позивачем було сплачено кошти за розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр » у розмірі 420 грн. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.62). На підставі викладеного та

Outcome: approved