Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 103 797 грн. 54 коп. Позивач посилається на те, що відповідно до договору, укладеного 01 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (на даний час ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON], останній було видано кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка зобов'язувалася щомісячно в строки, визначені умовами договору та графіком погашення кредиту, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, а також здійснювати погашення відсотків за користування коштами та сплачувати комісію, всього сплачуючи щомісячно по 272 грн. 04 коп. Оскільки відповідачка свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 25 листопада 2014 року становить 103 797 грн. 54 коп., де 4 302 грн. 44 коп. заборгованість за кредитом, 31 648 грн. 57 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2 025 грн. 00 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом, 65 821 грн. 53 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Дану заборгованість позивач просить стягнути на його користь. Одночасно просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що вона дійсно отримала у позивача кредит в розмірі 5 000 грн., оскільки їй потрібні були кошти на лікування чоловіка, у якого була пухлина мозку. Частину кредиту повернула, а, починаючи з 2008 року, коли вона втратила роботу, а на її утриманні після смерті чоловіка залишилося 4 дітей, продовжувати виплачувати кредит не могла через тяжке матеріальне становище. Пізніше у серпні 2011 року вона лише один раз внесла частину коштів на погашення кредиту і з того часу більше ніяких платежів, спрямованих на погашення кредиту, не здійснювала. Просить відмовити позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на те, що сплив строк позовної давності до вимог про виконання зобов'язань за кредитним договором. Подала суду письмову заяву про застосування позовної давності. Заслухавши пояснення відповідачки, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов до задоволення не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (на даний час ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір, відповідно до якого останній було видано кредит в розмірі 5 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % в місяць (24 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 01 листопада 2009 року. За кредитним договором відповідачка зобов'язувалася щомісячно в строки, визначені умовами договору та графіком погашення кредиту, сплачувати по 272 грн. 04 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачка свої зобов'язання за даним договором належним чином не виконувала, в зв'язку з чим утворилася заборгованість по кредиту. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 25 листопада 2014 року у відповідачки утворилася заборгованість у розмірі 103 797 грн. 54 коп., яка складається із 4 302 грн. 44 коп. заборгованості за кредитом, 31 648 грн. 57 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2 025 грн. 00 коп. заборгованості з комісії за користування кредитом, 65 821 грн. 53 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. 01 листопада 2009 року строк дії кредитного договору закінчився. З пояснень відповідачки, наданих суду, вбачається, що останній платіж за кредитним договором був проведений нею 28 серпня 2011 року, після чого вона більше кредит не погашала. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність (строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до положень ч.1 ст264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого богу або іншого обов'язку. Частина 3 вказаної статті передбачає, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. В даному випадку встановлено, що останній платіж було проведено відповідачкою 28 серпня 2011 року, після чого вона більше не вчиняла ніяких дій щодо повернення кредиту. Таким чином, початком перебігу строку позовної давності необхідно вважати вересень 2011 року, коли позивачеві стало відомо, що відповідачка не внесла черговий щомісячний платіж. Позивач звернувся до суду тільки у грудні 2014 року після сплину строку позовної давності. Частина 3 ст.267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А відповідно до ч.4 цієї ж статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачка під час розгляду справи в суді звернулася до суду із клопотанням про застосування наслідків сплину позовної давності. Тому за таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити за спливом позовної давності.

Outcome: dismissed