Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 11367449000 від 02.07.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], загальна площа: 79,5 кв.м., житлова площа: 48,9 кв.м. шляхом передачі Іпотекодержателю АТ «ДЕЛЬТА БАНК» права власності на вказане майно; визнати за АТ «ДЕЛЬТА БАНК» право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS]; припинити право власності Іпотекодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальна площа: 79,5 кв.м., житлова площа: 48,9 кв.м., в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; виселити з квартири [ADDRESS], Іпотекодавців [PERSON], [PERSON], [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; витребувати від [PERSON], [PERSON], [PERSON] та передати АТ «ДЕЛЬТА БАНК» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру [ADDRESS], загальна площа: 79,5 кв.м., житлова площа: 48,9 кв.м. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача зазначив наступне. 02.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» (далі - АКІБ УКРСИББАНК») та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1136744900, відповідно до умов якого, [PERSON] отримала кредит у сумі 98.900,00 доларів США, який зобов'язувалася повернути у повному обсязі в строк до 03.07.2023 року або достроково зі сплатою 13.5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним вище договором, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], 02.07.2008 року, передали в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальна площа: 79,5 кв.м., житлова площа: 48,9 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». 08.12.2011 року своє право вимоги, що виникло з Кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року), інтереси якого представляє на підставі довіреності Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Консалтинг». Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 15.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 70.262,89 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 561.611,28 грн. В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, представник позивача просив суд розглядати справу в його відсутність заочно, відповідачі та третя особа про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю та заперечень на позов до суду не надали. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів та третьої особи (представника) без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. 02.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» (далі - АКІБ УКРСИББАНК») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1136744900, відповідно до умов якого, [PERSON] отримала кредит у сумі 98.900,00 доларів США, який зобов'язувалася повернути у повному обсязі в строк до 03.07.2023 року або достроково зі сплатою 13.5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним вище договором, [PERSON], [PERSON], [PERSON], 02.07.2008 року передали у іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальна площа: 79,5 кв.м., житлова площа: 48,9 кв.м. (іпотечний договір № б/н від 02.07.2008 року). Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках кожному на підставі Договору № 1884/97 купівлі-продажу нерухомого майна від 25.11.1997 року, зареєстрованого на Одеській товарній Біржі, реєстраційний номер 18884/97 від 25.11.1997 року, зареєстрованого в «ОМБТІ та РОН» 23.12.1997 року. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на АТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». 08.12.2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «ДЕЛЬТА БАНК», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року), інтереси якого представляє на підставі довіреності Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Консалтинг». На підставі ст. 514 ЦК України, до АТ «ДЕЛЬТА БАНК» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 15.11.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 70.262,89 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 561.611,28 грн., яка складається з: - 98.376,01 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 786.319,45 грн. - заборгованість за кредитом; - 70.262,89 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 561.611,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. На підставі ст. ст. 509, 526 ЦК України, новий кредитор АТ «ДЕЛЬТА БАНК» має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь. В рахунок виконання основного зобов'язання Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст. ст. 36, 37 Закону. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до п.39 Постанови пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, ... суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність Іпотекодержателю. Враховуючи спосіб захисту прав, передбачений ст.16 ЦК України, існують всі підстави для визнання права власності за Позивачем. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у здійсненні права власності. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно», державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення прав на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно», державний реєстратор встановлює відсутність суперечностей між зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.... Приймає рішення про відмову в державній реєстрації. Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Згідно ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном. Через припинення права власності існують всі підстави для визнання припиненим також прав іпотекодержателя щодо володіння, користування та розпорядження предметом іпотеки з підстав, передбачених ст. ст. 317, 346, 386 ЦК України. У зв'язку із втратою усіх прав колишнім власником, зайняття ним приміщення вважається самоправним, а тому існують всі підстави для його виселення. Відповідно до ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 157 ЖК України визначено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Так, у зв'язку із тим, що власник втратив право користування та право володіння квартирою, усі мешканці та члени сім'ї власника втратили також таке право, передбачене ст.156 ЖК України, що є підставою для їх виселення, як осіб, що самовільно зайняли жиле приміщення на підставі ст. 116 ЖК України та на підставі ст. 391 ЦК України з метою усунення обмежень та перешкод у здійсненні права власності Позивачем. Крім того, відповідно до ст. 39 Закону, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до вимог законодавства, позивач направив письмову вимогу про усунення порушень та виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення усіх мешканців, надання доступу до майна для проведення оцінки та огляду покупцем, зняття з реєстраційного обліку та з вимогою передати ключі, правовстановлюючі документи та технічний паспорт. Вимоги Позивача виконано не було. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст.ст. 525. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до п.п.3.1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. В силу ст. 114 ЦПК України: «Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «ДЕЛЬТА БАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки та усунення перешкод у здійсненні права власності обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі ст. ст. 3-4, 6-8, 10-11, 15-16, 59-60, 79, 88, 109, 208-209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved