Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі ПАТ КБ Приватбанк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивують тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 13.07.2007 року (далі Кредитний договір) [PERSON] отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктами 3.2 і 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. ПАТ КБ Приватбанк є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на підставі рішення від 30.04.2009, що відповідає п.1.1 Статуту ПАТ КБ Приватбанк (держ.реєстрація змін 17.07.2009, номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі Правила) та Тарифами Банку (далі Тарифи), які викладені на офіційному сайті банку складає між Позичальником і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Кредитний договір укладений відповідно до положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, тобто є договором приєднання. Договором передбачений порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших платежів. Свої зобовязання позивач виконав у повному обсязі, проте відповідач свої зобовязання не виконав, оскільки не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов вказаного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 27.08.2015 року складає загальну суму у розмірі 8040.29 доларів США, що згідно курсу НБУ на 27.08.2015 року становить 172223.06 грн., а також судові витрати. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, відповідно до положень ч.9 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне: 13 липня 2007 року [PERSON] уклав з представником ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір, згідно з умовами якого позивач отримав кредит вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.13-25). Згідно з розрахунком, загальна сума заборгованості по Кредитному договору станом на 27.08.2015 року складає загальну суму у розмірі 8040.29 доларів США, що згідно курсу НБУ на 27.08.2015 року становить 172223.06 грн., з яких (у доларах США): заборгованість за кредитом 1938.53, заборгованість по процентам 5406.66, заборгованість за пенею та комісією 290.00, штраф (фіксована частина) 23.34, штраф (процентна складова) 381.76 (а.с.9-11). Як вбачається із вказаного вище розрахунку заборгованості відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашається. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3\~ст. 533 ЦК України\~використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пунктом 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України,\~Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). \~Згідно з розясненнями пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 533 ЦК України. На момент предявлення позову 15.10.2015 року позивач просив стягнути в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору суму у розмірі 8040.29 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.08.2015 року складає суму в розмірі 172223,06 гривень. Таким чином, виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті. На підставі наведеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved