Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулись до Марківського районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №23_030 від 20.04.2012 зазначаючи що, між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 20.04.2012 року укладено кредитний договір №23_030. Відповідно до п.п.1.1.-1.3. договору, Банк зобов'язався надати [PERSON] на умовах договору кредит в сумі 110 000,00 грн., а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 21,0 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надавався готівкою одноразово строком на 60 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 20.04.2017 на споживчі цілі. Згідно п.п.1.5-1.6 Договору позичальник зобов'язаний щомісячно проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 1864,41 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше 20.04.2017 року. За кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит було укладено договір поруки від 20.04.2012 року з [PERSON] за договорами поруки поручитель поручився перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 24.07.2018 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 156 784,59 грн., яка складається із: - борг за кредитом в розмірі 64 228,68 грн; - відсотки за користування кредитом з 02.07.2014 по 04.05.2017 в розмірі 37 709,11грн.; - інфляційні втрати Банку з червня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати Кредиту в розмірі 30 491,97 грн.; - інфляційні втрати Банку з липня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 16 229,85 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з червня 2014 по липень 2018 року в розмірі - 5203,17 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з червня 2014 по липень 2018 в розмірі 2921,81 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, до судового розгляду справи надав заяву про розгляд справи без їх участі в порядку спрощеного позовного провадження, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судові засідання призначені на 29.10.2018, 19.11.2018, 19.12.2018 не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному Веб-сайті Марківського районного суду Луганської області. Причини неявки суду не повідомили, заперечеь не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на піставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.281 ЦПК України. 19.12.2018 року, згідно зі ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до протоколу судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов є таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим розглядом встановлено, що 20.04.2012 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі за текстом АТ «Ощадбанк»), укладено Кредитний договір №23_030 від 20.04.2012, за яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 110 000, 00 грн. строком до 20.04.2017 року, а [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 21,0% річних за користування кредитом (а.с.8-9). Також, 20.04.2012 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки (а.с.12), за яким [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповісти солідарно за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором №23_030 від 20.04.2012 року. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. АТ «Ощадбанк» звертався до відповідачів з вимогами щодо повернення кредиту за Кредитним договором №23_030 від 20.04.2012 та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів в сумі 101 942, 18 грн. (а.с. 31-34). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-7), відповідачі належно не виконували свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 24.07.2018 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 156 784,59 гривень, з яких: -борг за кредитом в розмірі 64 228,68 грн; -відсотки за користування кредитом з 02.07.2014 по 04.05.2017 в розмірі 37 709,11грн.; - інфляційні втрати Банку з червня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати Кредиту в розмірі 30 491,97 грн.; - інфляційні втрати Банку з липня 2014 року по липень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом в розмірі 16 229,85 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з червня 2014 по липень 2018 року в розмірі - 5203,17 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування Кредитом з червня 2014 по липень 2018 в розмірі 2921,81 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до положень статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредиторами як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 156784,59 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № [NUMBER] від 05.09.2018 року про сплату судового збору у сумі 2351 грн. 77 коп. (а.с. 1). Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2351 грн. 77 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved