Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк» або позивач чи банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18\~411,65 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 24.02.2006 року між ним і [PERSON] був укладений кредитний договір №DNH4KP86370159, відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу кредит в сумі 4\~274,93 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і відсотками, в звязку з чим станом на 30.01.2015 року виникла заборгованість в сумі 68\~970,69 гривень. У звязку із тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2013 року з відповідача було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 51\~911,98 гривень, позивач просить стягнути заборгованість у вигляді різниці між вказаними сумами у розмірі 17\~058,71 гривень, а також штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штраф (процентна складова) в сумі 852,94 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суду надано копію заяви відповідача від 24 лютого 2006 року та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, відповідно до умов яких Закрите акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, надає [PERSON] строковий кредит в сумі 4 274,95 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 22 лютого 2008 року (а.с.7-11). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач в своїй заяві зазначив, що ознайомився і згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також погоджується із тим, що її заява та вказані Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, складають між нею і банком кредитно-заставний договір. Тому суд розцінює зазначену вище заяву відповідача та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам в цілому як укладеним між сторонами кредитний договір. Позивач виконав свої зобовязання щодо надання кредиту, а позичальник відповідно до вказаного договору зобовязався повертати заборгованість щомісяця. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Судом встановлено, що відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором № DNH4KP86370159, в результаті чого станом на 30 січня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 68970,69 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 3615,66 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 20721,87 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 44633,16 гривень, а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 852,94 гривень.(а.с.6). Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 51911,98 грн., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Різниця становить 17058,71 грн.(а.с.5). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є складовою частиною кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. плюс 5 % (п'ять відсотків) від суми заборгованості. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума заборгованості у розмірі 18 411,65 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення позивач поніс судові витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved