Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») звернулося до суду з позовом (згідно змін та уточнень в остаточній редакції) в якому просить стягнути в солідарному порядку відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 24278,00 гривень та судові витрати по справі в розмірі 242,78 гривень (а.с.3-4, 81-82). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 травня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №11к-237 (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 10000,00 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 0,0001% річних з кінцевим строком повернення коштів до 04 травня 2010 року, а позичальник в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку, в строки та на умовах, визначених Договором.\~ Наданий [PERSON] кредит був забезпечений договором поруки, укладеним між Банком та відповідачем [PERSON] №846/07 від 04 травня 2007. В обумовлені строки позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом в розмірі 24278,00 гривень, в зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити позов, згідно уточнень. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти вимог позивача, мотивуючи тим, що заборгованість за кредитом вони повністю погасили, просила застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не сповістив.. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між позивачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11к-237 (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 10000,00 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 0,0001% річних, а позичальник в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором в строк до 04 травня 2010 року (а.с.5-7, 15). В силу ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.3.3., п.4.7 кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених графіком погашення кредиту. Згідно ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. В обумовлені кредитним договором строки позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 24 жовтня 2013 року в розмірі 24278,00 гривень (а.с.13-14). Як вбачається з матеріалів справи останній платіж відповідачем [PERSON] був здійснений 08.04.2011 року (а.с.13-14). Суд зазначає, що частиною 1 ст.264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Тому суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] щодо положень про застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 04.12.2013 р. Згідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив\~\~зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що\~\~прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи це, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення суми боргу з відповідача [PERSON] може бути задоволений. Щодо позовних вимог в частині стягнення боргу в солідарному порядку з відповідача [PERSON] суд зазначає наступне. 04 травня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №11к-237, між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки №846/07, відповідно до умов якого боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й Позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, зазначених в кредитному договорі (а.с.9-10). Відповідно до ст.553, ст.554 ЦК України Поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. У разі порушення боржником свого зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова відповідальність поручителя.\~\~Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. Як вбачається з матеріалів справи боржник [PERSON] повинен був виконати зобовязання по сплаті кредиту в строк до 04.05.2010 року. Оскільки кредитор протягом шести місяців, а саме від 04.05.2010 року не звернувся до поручителя із позовом, суд приходить до висновку про безпідставність задоволення позовних вимог в частині стягнення боргу з поручителя в солідарному порядку. Висновки суду першої інстанції щодо стягнення боргу з поручителя узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України по справі 6-170цс 14 від 17.09.2014 року, висновки якої є обовязковими для суду першої інстанції. Враховуючи, що відповідач [PERSON] порушив свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані, доказані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial