Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором від 30.05.2013 року на загальну суму 25077,08 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем порушено умови зазначеного договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак, надав суду заяву, де підтримує позов в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутність в заочному провадженні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.05.2013 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого, відповідачу було надано грошові кошти у сумі 4 00,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.(а.с.4-6). Крім того, відповідача ознайомлено з умовами і правилами надання банківських послуг, з якими він погодився, про що свідчить його підпис в заяві про видачу коштів на кредитну картку. Відповідно до п. 3.3 умов і правил надання банківських послуг, підписання договору являється прямим і безумовним погодженням відповідача відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Крім того, в умовах і правилах надання банківських послуг між сторонами погоджено суму обов'язків держателя платіжної картки по оплаті встановлених банком тарифами, а саме відсотків за користування кредитом, в тому числі за використання простроченим кредитом і овердрафтом, плати за випуск/обслуговування платіжної картки, інших комісій і штрафних санкцій. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому грошовому зобов'язанню, передбачених договором більш чим на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову. В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тому, відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов договору, позивачем надані розрахунки по заборгованості за договором, станом на 31.12.2015 року (а.с. 4-8), за якими сума заборгованості з боку відповідача становить 25077,08 грн., яка складається з: - загальної заборгованості за кредитом - 3995,68 грн., - відсотків за користування кредитом - 16661,06 грн., - заборгованість за пенею та комісією - 2750,00 грн.; - штраф фіксована частина - 500,00 грн. - штраф (процентна складова) - 1170,34 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача суми простроченої заборгованості по кредиту в розмірі - 25077,08 грн. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved