Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експертно-імпортний банк України», звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13\~442 грн. 18 коп. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами у справі був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0022001598БН/2013-09. Згідно з умовами кредитного договору, банком позичальнику було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості за кредитом у розмірі 10\~000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати банку щомісяця проценти за користування кредитом у розмірі 36,00% річних. Однак, внаслідок порушення відповідачем порядку погашення кредиту та сплати відсотків, нарахованих за користуванням кредитом (більше двох років взагалі не сплачується заборгованість за відсотками та кредитом), що свідчить про невиконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 12.05.2017 року у відповідача утворилась загальна заборгованість перед банком у розмірі 13\~442 грн. 18 коп., з яких 7 032,24 грн. - заборгованість за основним боргом; 6\~409,94 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом. Наведені вище факти підтверджені доданими до позовної заяви розрахунком заборгованості та відповідними банківськими виписками. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надав, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. За ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, між сторонами був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0022001598БН/2013-09. За умовами кредитного договору сторони домовилися про відкриття банком позичальнику кредитної лінії для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості за кредитом 10 000,00 грн. та сплатою відсотків, нарахованих за процентною ставкою 36% річних. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, грошові кошти позичальнику у вигляді встановленого кредитного ліміту надав, про що свідчить виписка з карткового рахунку за період з 30.09.2013 року по 12.05.2017 року (а.с.7-9). Натомість, відповідачем передбачені договором умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом було порушено, внаслідок чого у останнього станом на 12.05.2017 року утворилась заборгованість перед позивачем в загальній сумі 13 442 грн. 18 коп. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Окрім цього, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, перевіривши представлений банком розрахунок заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0022001598БН/2013-09, що укладений між ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» та [PERSON], судом встановлено, що станом на 12.05.2017 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 13\~442 грн. 18 коп., з яких 7032,24 грн. - заборгованість за кредитом; 6409,94 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом.(а.с.5-6). Отже, наявними у справі доказами підтверджений факт виконання позивачем умов кредитного договору у повному обсязі. Натомість, доказів повного чи/або часткового погашення спірної кредитної заборгованості відповідачем матеріали справи не містять, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з ч.1\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на задоволення позову у повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 600 грн. судового збору.

Outcome: approved