Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство КБ «Приватбанк», інтереси якого представляє [PERSON], звернулося до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 52 695,20 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні з позовом до суду, в сумі 1600,00 грн., судові витрати на публікацію оголошення в сумі 156,00 грн. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності,у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації. В газеті «Урядовий курєр» опубліковано оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.9 ст. 76 ЦПК України, відповідач, місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем по справі докази, вважає позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТ Банк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами по справі, та підтверджуються наявними у справі доказами, та відповідні їм правовідносини Між позивачем і відповідачем 08 листопада 2011 року був укладений договір, який складається з таких документів: Заяви, Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON]. За цим договором [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00% за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, а також договором передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, то позичальник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. За умовами укладеного договору про надання банківських послуг (п.п. 1.1.2.4., 1.1.2.5.Умов і правил надання банківських послуг) [PERSON] зобовязувалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, оплачувати комісії на умовах, визначених даним договором, та в разі відсутності згоди зі змінами Правил та/або тарифів [PERSON], надати [PERSON] письмову заяву про розірвання договору і сплатити заборгованість за кредитом. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобовязувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Прийняті на себе зобовязання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконувала, про що свідчать відомості, викладені у розрахунку заборгованості станом на 31 серпня 2017 року. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед [PERSON] по кредиту в сумі 3875,90 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 42615,98 грн., пеня 3217,83грн. Крім того, позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на його користь штрафи у розмірі 500,00 грн. фіксована частина, 2485 грн. процентна складова, однак, суд не може погодитися з нарахованими на рівні з пенею даними штрафами. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобвязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів в розмірі500,00 грн. фіксованої частини та 2485,49 грн. процентної складової відсутні. Отже, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 3875,90 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 42615,98 грн., пеня - 3217,83 грн. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв'язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі1600 грн., а також суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі156 грн., які документально підтверджені відповідними документами.

Outcome: partial