Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 31463,53 доларів США, що за курсом 21,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2015 року складає 675 836,58 грн. за кредитним договором №OD34АК11124601 (далі договір) від 11.04.2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ЗАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №OD34АК11124601, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7114,36 дол.США на термін до 10.04.2013 року, з метою придбання автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нарахованих від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач умови договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у звязку з чим станом на 07.08.2015 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 31463,53 дол.США, яка до теперішнього часу не погашена. У звязку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 31463,53 доларів США, що за курсом 21,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.08.2015 року складає 675 836,58 грн. та судовий збір у розмірі 3654 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні обставини позову щодо отримання від позивача коштів та їх розміру визнав, однак не згодний з розміром нарахованої заборгованості. Вважає, що пеня та штраф є одним видом юридичної відповідальності, до якої позивач просить притягнути відповідача за одне й те саме порушення умов договору прострочення сплати заборгованості, що суперечить ст.61 Конституції України. Крім того, просить зменшити суму неустойки у звязку з тим, що відповідач не працює, не має власного житла, не має можливості погасити заборгованість. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали кредитної справи Р.06.01.00.10.1.0.3.-60, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов такого всновку. В судовому засіданні встановлено, що 11.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №OD34АК11124601 (далі договір), згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7114,37 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 річних зі строком повернення до 10.01.2013 року з метою придбання автомобіля. Згідно п.6 Договору банк зобовязується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобовязується використати кредит на цілі, визначені в Договорі, сплатити проценти за користування кредитом, в тому числі здійснювати повну оплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту, сплатити банку винагороди, та погасити іншу заборгованість, погасити кредит в порядку, в сумах, що передбачені умовами Договору. Пунктом 4 визначений порядок розрахунків, яким встановлено, що за користування виданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у ст.17.1.6 Договору. Погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до статті 17.8 Договору, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом. Як вбачається з п.17.8 Договору, щомісяця в період сплати позичальник зобовязаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 164,16 дол.США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним. Згідно п.6.2.2. Договору позичальник зобовязується сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного\~ погашення кредиту. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.\~ За неналежне виконання сторонами умов договору передбачена відповідальність згідно п.14 Договору. Відповідно до положень ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобовязання згідно ст.526 ЦК України має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із\~ ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором №OD34АК11124601 від 11.04.2008 року станом на 07.08.2015 року складає у загальному розмірі 31463,53 дол.США: - заборгованість за кредитом 7644,23 дол.США; - заборгованість по процентам за користування кредитом 2214,78 дол.США; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом 327,25 дол.США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 19767,92 дол.США; - штраф (фіксована частина) 11,64 дол.США; - штраф (процентна складова) 1497,71 дол.США. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Доказів тяжкого матеріального становища відповідача суду не надано. Разом з цим, за правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14, частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Виходячи з того, що сума пені перевищує розмір боргового зобовязання, суд вважає за можливе відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України зменшити її розмір до 7644,23 дол.США. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за кредитним договором від 11.04.2008 року №OD34АК11124601 сума основного боргу 7644,23 дол.США, сума заборгованості за відсотками 2214,78 дол.США, заборгованість по комісії 327,25 дол.США, сума пені за несвоєчасне виконання зобовязань 7644,23 дол.США, що за курсом НБУ станом на 07.08.2015 року еквівалентно 382998,93 грн. Що стосується вимог про стягнення штрафу, суд дійшов такого висновку. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В судовому засіданні представник позивача визнав, що штраф і пеня застосовано за порушення строків виконання зобовязань за договором, що є обставиною, яка не підлягає додаткового доказування відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. За таких обставин суд вважає за необхідне у задоволенні вимог про стягнення штрафу в розмірі 11,64 дол.США (фіксована частина) та 1497,71 дол.США (процентна складова) відмовити, оскільки одночасне їх застосування суперечить ст.61 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 2046,24 (3654х56/100) грн.

Outcome: partial