Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі ПАТ «Альфа Банк») звернулось до суду із позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.02.2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №700003677. Відповідно до зазначеного договору позивач зобов'язується надати відповідачці кредит у сумі 16 401,61 доларів США. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.04.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 15 470,27 доларів США, пеня 94809,86 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, [PERSON] з [PERSON], був укладений договір поруки №700003677. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитом в сумі 1 375 270,98 грн., яка складається з 176101,19 грн. - заборгованість за кредитом; 119930,10 грн. - заборгованість по відсотках; 1079239,69 - пеня. Та судовий збір в сумі 3654,00 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Альфа Банк» присутній не був, в матеріалах позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] та третя особа по справі у судовому засіданні присутні не були по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідачки за наявними в справі доказами. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що 11.02.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №70000367, відповідно до якого позивач зобов'язується надати останньому кредит у сумі 16 401,64 доларів США на придбання транспортного засобу (а.с.5). Відповідно до договору поруки №700003677-П від 11.02.2008 року,укладеного між ЗАТ «Альфа банк» та [PERSON] , остання поручилась за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору №700003677 (а.с.10). Згідно статуту ПАТ «Альфа Банк», затвердженого Національним банком України від 18.04.2013 року, останній є правонаступником ЗАТ «Альфа Банк» (а.с.19). Позичальником - [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо сплати кредиту та, відсотків по ньому, тобто порушені вимоги ст.1049 ч.1 ЦК України та умови кредитного договору. 28.04.2014 року ПАТ «Альфа Банк» було направлено поручителю [PERSON] лист з вимогою повернення суми заборгованості, яка утворилась за кредитним договором та роз'ясненням можливості примусового стягнення заборгованості (а.с.14-15). До теперішнього часу [PERSON] в повному обсязі не сплачена сума заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Поручитель є стороною за договором поруки і має особисті зобов'язання перед кредитором із забезпечення виконання боржником умов договору займу. Згідно з п.17 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий і іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь суми заборгованості за кредитним договором. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем сум заборгованості, які містяться в позовній заяві (а.с.8-9). Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь суми заборгованості за кредитним договором. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3654,00 грн. Зважаючи на вищенаведене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3654,00 грн.

Outcome: approved