Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № к-2155 від 01.02.2007 року, яка станом на 01.09.2013 р. складає 2 463 747,17 гривень, звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 41,6 кв.м., яка зареєстрована за [PERSON] (яка змінила ім'я та прізвище на «[PERSON]»), шляхом надання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» право укласти договір купівлі-продажу з будь- якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки. На час реалізації вищевказаного майна передати його в управління ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» . Надати право ПАТ«Банк «Фінанси та кредит»: отримання дублікатів правоустановчих документів у нотаріусів та у будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівля-продажу. Виселити з квартири [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON]. Стягнути з [PERSON] судові витрати в сумі 1605,80 грн. на користь позивача. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 01.02.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено кредитний договір №к-2155 з [PERSON] (яка змінила ім'я та прізвище на «[PERSON]»), відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 85000,00 доларів США на строк користування кредитними коштами до 01.02.2027 року включно, зі сплатою 12 % річних. У якості забезпечення повернення кредитних ресурсів 01.02.2007 р. були укладені Договори поруки № 164/07 та № 165/07, за якими [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями та зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором. У якості забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору між [PERSON] та банком був укладений іпотечний договір, посвідчений 02.02.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Федорченко Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 802, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під [ADDRESS]. У зв'язку з виниклою простроченою заборгованістю по кредиту позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про повернення кредиту. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2011 р. було стягнуто на користь Банку солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість по кредитному договору у розмірі 837 341,26 гривні. Рішення суду набрало законної чинності, а виконавчі листи отримані та були передані на виконання до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В процесі проведення виконавчих дій по виконанню вищезазначеного рішення суду стало відомо, що в квартирі, що передана в іпотеку банку, а саме в квартиру під [ADDRESS], було незаконно, тобто без згоди на це банку як Іпотекодержателя, зареєстровано [PERSON], та малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Заборгованість на день розгляду справи не погашена, що надає позивачеві право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі пункта 4 договору іпотеки, що укладений в забезпечення вимог за кредитним договором з відповідачем, у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» банк має право у випадку порушення боржником основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки в разі якщо боржником не виконані вимоги, що до повного дострокового погашення заборгованості викладені в письмовому повідомленні. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № к-2155 від 01.02.2007 року склала у розмірі 2 463 747,17 гривень Представник позивача просить позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, подала письмову заяву, в якій висловила категоричні заперечення проти задоволення позову, враховуючи інтереси дітей (а.с. 64). Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частокому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 01.02.3007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено кредитний договір №к-2155 з [PERSON] (яка змінила ім'я та прізвище на «[PERSON]»), відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 85000,00 доларів США на строк користування кредитними коштами до 01.02.2027 року включно, зі сплатою 12 % річних. У якості забезпечення повернення кредитних ресурсів 01.02.2007 р. були укладені Договори поруки № 164/07 та № 165/07, за якими [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями та зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором. У якості забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору, між [PERSON] та банком був укладений іпотечний договір, посвідчений 02.02.2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Федорченко Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 802, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під [ADDRESS]. 06.04.2011 рішенням Київського районного суду м.Одеси було задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 837 341,26 гривні. Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені № 00014431116, наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби ОМУЮ [PERSON] змінила прізвище та ім'я на [PERSON], актовий запис № 59 від 27 серпня 2013 року (а.с. 131). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за таким зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст. 39 ч.1 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. При цьому слід зазначити, що зазначеним Законом не передбачено передача заставного майна у власність банку та є чітка процедура реалізації іпотечного майна. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі пункта 4 договору іпотеки, що укладений в забезпечення вимог за кредитним договором з відповідачем у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. Також суд звертає увагу на те, що у власності відповідачки [PERSON] є нерухоме майно - квартира за адресою: [ADDRESS], крім предмета іпотеки - квартири [ADDRESS]. Тобто іпотечне майно не є єдиним житлом відповідачки. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Суд вважає, що станом на теперішній час немає підстав для виселення з зазначеної квартири відповідачки [PERSON] з малолітніми дітьми, які проживають та зареєстровані в зазначеній квартирі, оскільки позивачем не обґрунтовані підстави щодо виселення даних осіб. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога щодо виселення є передчасною. Також позивачем не доведено, що виселення відповідачки [PERSON] з малолітніми дітьми не завдасть істотної шкоди малолітнім дітям. Як зазначено у Принципі 4 Декларації прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю Організації об'єднаних націй 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включно з належним допологовим і післяпологовим доглядом. Дитині має належати право на відповідне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. В силу ст. 88 ЦПК України сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково.

Outcome: partial