Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 13 травня 2008 року між ними та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, відповідач зобовязувалася щомісяця виконувати свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту 11161,21 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 12153,14 грн., заборгованість за пенею 12737,46 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1802,59 грн. Загальна сума заборгованості складає 38354,40 грн., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 1600 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позов визнає частково, проти стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту, відсотків та пені не заперечує. В іншій частині заявлених вимог просила відмовити. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок/а.с.11-26/. Проте зобов'язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 17 вересня 2017 року, згідно розрахунку позивача, має заборгованість перед позивачем за кредитним договором у сумі 38354,40 грн., де заборгованість по тілу кредиту 11161,21 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 12153,14 грн., заборгованість за пенею 12737,46 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1802,59 грн./а.с.9-10/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, та ст.ст. 1049,1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов'язків позичальника, а отже ним було порушено умови кредитного договору, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків. Однак, відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. При порушенні позичальником строків виконання зобов'язання позивачем була застосована подвійна цивільно-правова відповідальність одного й того ж виду. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Дані положення також викладені в правовій позиції Постанови Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, а тому, вимоги позивача щодо стягнення штрафу, не підлягають задоволенню. Таким чином позовні вимоги до відповідача підлягають частковому задоволенню в сумі 36051,81 грн. (11161,21 грн. заборгованості за кредитом + 12153,14 грн. відсотки за користування кредитом + 12737,46 грн. заборгованість за пенею). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача в сумі 1600 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial