Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 04.02.2016 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14282,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 21.12.2015 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 27478,08 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі - 11568,85 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5947,58 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 6941,25грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 3020,40 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 27478,08 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в частині тіла кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом, в іншій частині позовні вимоги не визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14282,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 21.12.2015 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 27478,08 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі - 11568,85 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5947,58 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 6941,25грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в розмірі 3020,40 грн. Згідно з п.2.2 Генеральної угоди від 22.10.2012 року при порушенні позичальником термінів погашення заборгованості, зазначених у генеральній угоді, більш ніж на 31день, з 32 дня порушення, заборгованість вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3020,40 грн./а.с.6/ Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 27478,08 грн. Крім того, згідно положень частини 1 статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1378,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved