Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - «Позивач», «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач») про стягнення з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856) заборгованості за Кредитним договором №1252pv-07 від 09 липня 2007 року у розмірі 14 761 874,88 грн. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зокрема, як зазначила представник Позивача, внаслідок неналежного виконання зобов'язань, взятих за Кредитним договором №1252pv-07 від 09 липня 2007 року, у [PERSON] перед банком утворилася заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 91 219,09 доларів США, а також нарахована пеня в розмірі 12 788 453,38 грн., які станом на час розгляду справи є непогашеними. Представник Відповідача - [PERSON], - в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на їх безпідставність, та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях на позов. Зокрема, в судовому засіданні представник Відповідача посилався на пропуск Позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами по сплаті відсотків за користування кредиту, а також просив зменшити розмір нарахованої пені, оскільки він, на думку представника Позивача, є несправедливим. Крім того, представник Відповідача зазначив про те, що неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань перед Позивачем в іноземній валюті (доларах США) обумовлене насамперед не її виною, а об'єктивними та незалежними від неї обставинами, зокрема, відсутністю в неї доходів в іноземній валюті та недостатністю доходів в національній валюті України, що зумовлене тяжким фінансово-економічним станом в Україні, різким знеціненням національної валюти та здорожчанням долара США на валютному ринку. Проаналізувавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 09 липня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк) та громадянкою [PERSON] (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 1252 pv-07 (надалі - також «Договір»), відповідно до пункту 2.1 якого Банк відкриває Позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 150 000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 13,5 процентів річних. 09 червня 2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк) та громадянкою [PERSON] (Позичальник) було укладено Додаткову угоду, згідно умов якої Позичальнику було збільшено кредитні ресурси до 167 000,00 доларів США та встановлено відсоткову ставку у розмірі 16% річних. Відповідно до пункту 3.2 Договору Позичальник зобов'язується повністю повернути Кредитні ресурси, одержані за даною угодою, до 09 липня 2022 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позиковий рахунок. Позичальник зобов'язується щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до Додатку №1. Пунктом 4.1 Договору визначено, що Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту, по відсотковій ставці 13,5 відсотків річних. За прострочення повернення Кредитних ресурсів і/чи сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього Договору, а також будь-яких інших термінів платежів, передбачених даним Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за увесь час фактичного користування Кредитними ресурсами (пункт 6.1 Договору). Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано Відповідачем, Банк в повному обсязі виконав зобов'язання, визначені в Кредитному договорі № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року та Додатковій угоді від 09 червня 2008 року, надавши Позичальнику [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується розрахунком загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року в іноземній валюті (а.с. 9-19). Крім того, Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2012 року, частково скасованим Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області 25 вересня 2012 року, стягнено в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з [PERSON], [PERSON] 1 740 199,45 грн. заборгованості за кредитним договором № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року. Як випливає зі змісту мотивувальної частини Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 лютого 2012 року, стягнута з [PERSON] та [PERSON] сума заборгованості за кредитним договором включає в себе, зокрема, заборгованість по сплаті кредиту в сумі 1 334 196,60 грн. та заборгованість по сплаті відсотків в сумі 405 902,85 грн. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Згідно зі статтею 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. При цьому, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначила представник Позивача, незважаючи на взяті на себе за Договором зобов'язання, Відповідач не виконувала їх належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року в іноземній валюті (а.с. 9-19). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] в частині нарахованих до сплати відсотків за користування кредитними коштами за вищевказаним Договором представником Відповідача суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за Договором належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки. Відтак, відповідно до розрахунку загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року в іноземній валюті (а.с. 9-19) заборгованість Відповідача станом на час розгляду справи в еквіваленті до національної валюти по офіційному курсу НБУ становить 14 824 950,90 грн. з яких: 93 891,08 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2015 року становить 2 036 497,52 грн.) - сума заборгованості за відсотками; 12 788 453,38 грн. - пеня. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитному договору № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянки [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856) заборгованості у розмірі 14 761 874,88 грн. (в еквіваленті до національної валюти станом на час звернення до суду). В поданих до суду письмових запереченнях на позов Відповідач покликається на пропуск Позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з 19 січня 2012 року по 23 липня 2012 року, а також просить зменшити суму нарахованої пені до рівня її списання повністю. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України). Так, як встановлено Судом з даним цивільним позовом Позивач звернувся до суду 23 липня 2015 року (про що свідчить відповідна реєстраційна відмітка на першій сторінці позовної заяви). При цьому, як вбачається зі змісту Розрахунку загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року в іноземній валюті (а.с. 9-19), розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитними ресурсами Позивачем здійснено, починаючи з 31 липня 2012 року (а.с 10), оскільки з даного часу за Відповідачем починається обліковуватися заборгованість за кредитним договором по сплаті відсотків. Відтак, Суд дійшов висновку про те, що з позовною вимогою про стягнення заборгованості за процентами Позивач звернувся в межах строку звернення до суду. Доказів на підтвердження того, що Розрахунок загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року в іноземній валюті є невірним чи необґрунтованим, Суду представником Відповідача надано не було, а Судом таких обставин не встановлено. Таким чином, враховуючи вищезазначене, Суд приходить до висновку про те, що позовна вимога про стягнення з Відповідача суми заборгованості за відсотками в розмірі 93 891,08 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2015 року становить 2 036 497,52 грн.) є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення пені в сумі 12 788 453,38 грн., Суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в пункті 27 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В письмових запереченнях на позов, які містяться в матеріалах справи, та в судовому засіданні , представник Відповідача просив зменшити розмір нарахованої Позивачем пені, посилаючись на те, що її розмір значено перевищує розмір основного зобов'язання. В обґрунтування підстав для зменшення пені представник Відповідача покликався на наявність у [PERSON] інших боргових зобов'язань, а також на перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей. Як зазначив Верховний Суд України в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин», «зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки». Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи вищевикладене, та, зокрема те, що Відповідачем частково виконувалися зобов'язання за Кредитним договором, а також те, що розмір нарахованої пені за кредитом (12 788 453,38 грн.) значно перевищує розмір основного боргу за відсотками (2 036 497,52 грн.), враховуючи співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, Суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора та боржника буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру неустойки шляхом приведення її розміру до розміру основного боргу за відсотками у 2 036 497,52 грн. Відтак, проаналізувавши матеріали справи, положення Кредитного договору № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року, враховуючи вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором № 1252 pv-07 від 09 липня 2007 року - є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 4 072 995,04 грн., з яких: сума строкової заборгованості за відсотками - 2 671,99 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2015 року становить 57 955,46 грн.), сума простроченої заборгованості за відсотками - 91 219,09 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2015 року становить 1 978 542,06 грн.); пеня - 2 036 497,52 грн. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 1004,85 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 615, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: partial