Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду 23 квітня 2012 року з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки будинок та земельну ділянку розташовані за адресою: вулиця Горького,21 село Нижній Коропець, Мукачівського району, Закарпатської області та виселення. Ухвалою суду від 10 січня 2018 року прийнято заяву представника позивача щодо зменшення (та уточнення) позовних вимог зокрема в частині вимоги про виселення відповідача та членів його сімї. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № МКАWGA00000042 від 15 лютого 2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 26024,75 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 12% на рік з кінцевим терміном повернення 12 лютого 2010 року. У порушення умов договору [PERSON] зобовязання не виконав, що призвело до заборгованості яка станом на 12 березня 2012 року становить 78\~630,75 доларів США, що за курсом НБУ від 12 березня 2012 року становить 627921 гривень 58 копійок, складається з наступного: -24831,11 доларів США заборгованість за кредитом; -31095,52 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -22304,12 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15 лютого 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки. Відповідно до якого відповідач передав під іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 98,40 м2, розташований за адресою село Нижній Коропець, вулиця Горького, 21 Мукачівського району. При цьому, позивач зазначає, що обумовлена сторонами договору іпотеки від 15 лютого 2006 року ціна предмету іпотеки будинку № 21 по вулиці Горького в селі Нижній Коропець Мукачівського району становить 132500 (сто тридцять пять тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до статті 6 Закону України «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на які розташований будинок. Таким чином в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКАWGA00000042 від 15 лютого 2006 року в розмірі 78630,75 доларів США, що за курсом 2 із 6 НБУ від 12 березня 2012 року становить 627921 гривень 58 копійок, складається з (24831,11 доларів США заборгованість за кредитом; 31095,52 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 22304,12 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором) позивач просить звернути стягнення на будинок загальною площею 98,40 м2, та земельну ділянку розташовані за адресою: село Нижній Коропець, вулиця Горького, 21 Мукачівського району, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 15 лютого 2006 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В судовому засіданні представник позивача заявлені уточнені позовні вимоги просила задоволити, звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКАWGA00000042 від 15 лютого 2006 року та виселити [PERSON], [PERSON] та інших осіб з будинку №21 по вулиці Горького в селі Нижній Коропець Мукачівського району. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, просила врахувати подані нею заперечення проти позову та застосувати строк позовної давності щодо нарахованої позивачем пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 2 статті 12 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №МКАWGA00000042 від 15 лютого 2006 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 26024,75 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 12 лютого 2010 року. У забезпечення виконання зобовязання між позивачем та [PERSON] 15 лютого 2006 року укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передав під іпотеку нерухоме майно: будинок загальною площею 98,40 м2, розташований за адресою село Нижній Коропець, вулиця Горького, 21 Мукачівського району. Також судом встановлено що заборгованість за кредитним договором станом на 12 березня 2012 року становить 78\~630,75 доларів США, що за курсом НБУ від 12 березня 2012 року становить 627921 гривень 58 копійок, складається з наступного: -24831,11 доларів США заборгованість за кредитом; -31095,52 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; -400 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; -22304,12 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачем у встановленому порядку доводи позивача щодо невиконання зобовязань за 3 із 6 кредитним не спростовані, доказів виконання основного зобовязання\~повернення позики, розірвання договору іпотеки від 15 лютого 2006 року, припинення\~права іпотеки не надано, вважає, що позивачем доведені обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві\~таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1049 ЦК України в свою чергу визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також, слід зазначити, що статтями 525,526,527,530,625 ЦК України визначено що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок; якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 33 Закону України «Про іпотеку»). Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про іпотеку» згідно якої, в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого\~спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про\~практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, спів вставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства\~справедливість, добросовісність та розумність. Згідно пункту 15.7.1 Договору іпотеки сторони домовились що іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених Кредитним договором вони не будуть виконанні. Пунктом 15.9 Договору іпотеки визначено право іпотекодержателя в разі звернення стягнення на предмет іпотеки задовільнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, 4 із 6 комісії, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання Предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. Слід зазначити що сторони визначили, відповідно до пункту 10 Договору іпотеки вартість Предмета іпотеки становить 132500 гривень. Згідно частини 6 статті 38 Закону України «Про іпотеку»\~ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~ передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Кодексу; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Звертаючи стягнення на предмети іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження, суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої\~статті 38 Закону України «Про іпотеку»\~ Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2654цс16). Також суд виходить з правових позицій Верховного Суду України, викладених при розгляді справ № 6-2479цс15, № 6-61цс15, № 6-340цс15. Відповідно до частини 2 статі 43 Закону України\~початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Щодо заявленої представником відповідача вимоги про застосування судом стоку позовної давності відносно нарахованої позивачем пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 22304,12 доларів США слід зазначити наступне. За правилами пункту 1 частини 2 статті 258 ЦПК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня\~\~на відповідну суму, а позовна\~\~давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України\~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (стаття 267 ЦК України) Позивач просить стягнути пеню з відповідача за строк , що значно перевищує один рік, право на предявлення вимоги по пені виникає з моменту прострочення відповідних основних платежів. 5 із 6 На виконання ухвали суду від 21 лютого 2018 року представником позивача надано суду розрахунок суми заборгованості по пені в період з 12 березня 2011 року по 12 березня 2012 року, яка становить 13941,52 доларів США (що станом на 12 березня 2012 року становить 111222 грн. 24 коп.) За наведених вище обставин суд вважає за необхідне, у урахуванням поданої представником відповідача заяви про застосування строків позовної давності, частково задоволити вимогу позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по пені. Таким чином, зваживши у сукупності надані Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» докази по справі, суд приходить до висновку, що боржник не виконує взятих на себе зобов'язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 2\~статті 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У даному випадку це судовий збір в сумі 3326 грн.30 коп. На підставі ст.ст.\~16,\~526,\~530,\~590,\~591,\~598,\~599,\~629,\~1050,\~1054 ЦК України, ст.ст.\~6,\~12,\~33,\~35,\~39,\~40,\~41,\~43 Закону України «Про іпотеку», суд

Outcome: partial