Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 54479,44 грн. за кредитним договором № б/н від 03.12.2014 року та судові витрати в розмірі 1762,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився; 19.09.2018 року представником позивача Кудрик Т.П. було подано клопотання, що позивач просить справу слухати у відсутності їх представника, згідний на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач не з'явився. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак, подала суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у її відсутності та у відсутності її довірительки (відповідача), в задоволенні позову просить відмовити. Суд розглянув справу без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 20159,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач стверджує, що відповідач порушила умови договору та не проводить в установлений термін оплату; станом на 03.04.2018 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 54479,44 грн. з яких : 19556,96 грн. - заборгованість за кредитом; 11067,99 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20528,12 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 3326,37грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надано копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором. У позові позивач стверджує, що на підставі заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір на суму 20159,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Проте, представник відповідача у письмових поясненнях стверджує, що матеріали справи не містять довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», тобто не містять доказів фактичного отримання відповідної картки клієнтом, зарахування коштів на вказану картку, відкриття рахунку на ім'я [PERSON], а також виписки по рахунку, з якої можливо було б простежити рух коштів на рахунку та перевірити наявність або ж відсутність заборгованості, строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Крім того, матеріали справи не містять доказів оформлення, укладання, отримання між Банком та [PERSON] «пам'ятки клієнта», Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, що б в сукупності із заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. За змістом ч. 1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно правових позицій Верховного суду України, викладених у справах № 6-1 бцс 15 від 11 березня 2015 року, за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто, якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом по справі вказані умови не є складовою частиною укладеного між ним та банком договору. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу будь-якої платіжної картки, не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, зарахування коштів на платіжну картку позичальника, видачу коштів готівкою, у зв'язку із чим перевірити розмір нарахованих відповідачу суми боргу, процентів та штрафних санкцій не є можливим. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами або іншими учасниками справи. Згідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення та виконання договору між сторонами, на який посилається позивач у своїй позовній заяві, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 54479,44 грн. слід відмовити у зв'язку із їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Outcome: dismissed