Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову посилається на те, що 15.02.2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №006-22017-150212, згідно з умовами якого Банк відкриває Клієнту картковий рахунок №26259905747480 в національній валюті України-гривні, випускає та надає їй платіжну картку, пін-код до неї та здійснює обслуговування Клієнта на умовах викладених у Тарифному пакеті [PERSON] картка №1 (МС Standart неіменна), що міститься в додатку №1 до Договору. Банк надає Клієнту [PERSON] шляхом відкриття відновлюваної відкличної [PERSON] лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт [PERSON] лінії на Рахунку в сумі 6800,00 грн. Моментом надання Банком [PERSON] є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Клієнта. Банк виконав зобов’язання перед Клієнтом повністю, однак [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 22.07.2014 року має прострочену заборгованість на загальну суму 8353,41 грн., яка складається з: 3096,77 грн. – тіло кредиту; 2662,86 грн. – прострочене тіло кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за відсотками; 2593,78 грн. – заборгованість за комісіями. На даний час кредитна заборгованість не погашена, тому позивач і звертається до суду з позовом стягнути заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з’явився, просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що не сплачує заборгованість за кредитом у зв’язку із своїм важким фінансовим станом. Суд, вислухавши пояснення відповідачки [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 зазначеного Кодексу договір є обов”язковим для виконанння сторонами. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та [PERSON] 15 лютого 2012 року уклали кредитний договір №006-22017-150212, що підтверджується копією договору на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки №006-22017-150212 від 15.02.2012 року та додатками до нього. Відповідно до п.п.1.2, 1.3 даного договору Банк відкрив Клієнту – [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки № 26259905747480 в національній валюті України-гривні, випустив та надав їй в користування платіжну картку, пін-код до неї та здійснював обслуговування Клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених у Тарифному пакеті [PERSON] картка №1 (МС Standart неіменна), що міститься в додатку №1 до Договору – Тарифах. [PERSON] надавався шляхом відкриття відновлюваної відкличної [PERSON] лінії в загальному розмірі 30000 грн., на день укладення договору було встановлено ліміт [PERSON] лінії на рахунку в сумі 6800,00 грн. Згідно п.2.1. Договору моментом надання Банком [PERSON] є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Клієнта. [PERSON], у свою чергу, відповідно до п.3.6 Договору, зобов’язана щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов’язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у Тарифах. Обов’язковими складовими обов’язкового мінімального платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. Банк виконав зобов’язання перед Клієнтом повністю, однак остання, всупереч вимогам укладеного Кредитного договору, кредитні кошти повернула частково. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №006-22017-150212, наявного у матеріалах справи вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 21.07.2014 року становить в сумі 8353,41 грн., яка складається з: 3096,77 грн. – тіло кредиту; 2662,86 грн. – прострочене тіло кредиту; 0,00 грн. – заборгованість за відсотками; 2593,78 грн. – заборгованість за комісіями. Відповідно до п.2.3. Кредитного договору Клієнт сплачує Банку проценти за користування [PERSON] лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Аналізуючи всі дослідженні докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов’язання щодо повернення кредиту не виконала, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, простроченим тілом кредиту; заборгованості за комісією обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 525, 526, 546, 551, 611, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved