Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 24 вересня 2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №МКH7GK0000000006, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 49865,48 доларів США строком до 24 вересня 2028 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, які встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 24 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки №МКH7GK0000000006, згідно якого останній надав в іпотеку належне йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 57,80 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, чим порушив умови кредитного договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 57,80 кв.м., житловою площею 44,70 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Оскільки відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, тому просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача Урумбаєва Л.В. у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, однак подав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності та відмовити у задоволенні позову, оскільки відступній спір, так як він не зареєстрований і не проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №MKH7GK0000000006, згідно якого банк видав останньому кредит у розмірі 49865,49 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 вересня 2028 року (а.с. 5-8). Також встановлено, що на виконання вказаного зобов'язання між позивачем та [PERSON] 24 вересня 2008 року був укладений договір іпотеки, згідно якого останній надав в іпотеку будинок загальною площею 57,80 м.кв., який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11). Крім цього встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору № MKH7GK0000000006 від 24 вересня 2008 року, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого у нього станом на 19 вересня 2011 року виникла заборгованість у розмірі 88155,73 доларів США. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 березня 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми боргу шляхом звернення на предмет іпотеки - задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKN7GK0000000006 від 24 вересня 2008 року в розмірі 88155 доларів, 73 центів США, звернуто стягнення на будинок загальною площею 57,80 кв., який розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 24 вересня 2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а у позові щодо [PERSON] - відмовлено (а.с. 12-13). Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР. Як роз'яснено в п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. З результатів аналізу наведених норм матеріального права вбачається, що на момент звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду із позовом про виселення його права повинні бути порушені відповідачем шляхом невиконання вимоги про звільнення житлового приміщення. Наявність письмової вимоги про звільнення житлового приміщення є обов'язковою умовою при задоволенні позову про виселення із іпотечного житла. Як вбачається з матеріалів справи, після прийняття Перечинським районним судом 06 березня 2012 року рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок, банк направив позичальнику-іпотекодавцю [PERSON] письмову вимогу від 19 березня 2014 року №30.1.0.0/2-226 про добровільне звільнення житлового будинку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги (а.с. 14-16). Зазначену вимогу [PERSON] отримав особисто 27 березня 2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). З відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Закарпатській області №125 від 13 січня 2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Таку ж адресу місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] зазначає і позивач у своїй позовній заяві. Крім цього, вказану адресу місця свого проживання та реєстрації відповідач зазначає у поданій суду заяві про розгляд справи у його відсутності. Отже враховуючи те, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою, що є відмінною від адреси предмета іпотеки, а будь-яких інших належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження проживання [PERSON] у житловому будинку, який є предметом іпотеки, у матеріалах справи немає, тому суд приходить до висновку, що відповідач не порушив права ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом невиконання вимоги про звільнення житлового приміщення, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. Що стосується вимоги позивача про виселення із зняттям з реєстраційного обліку із спірного будинку інших осіб, то суд виходить з того, що рішення суду не може стосуватися невизначеного кола осіб і ним можуть встановлюватися певні права та обов'язки лише щодо осіб, які є сторонами по справі.

Outcome: dismissed