Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку [PERSON], вказуючи на те, що Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк) з [PERSON], 27 червня 2008 року було укладено кредитний договір № 2382-н (далі - Кредитний договір ) на суму 1 155 000,00 гривень, а [PERSON] зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Кредитним договором. [PERSON] за кредитним договором було надано кредит з терміном остаточного погашення не пізніше 27 червня 2018 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, Банком, 27.06.2008 року, було укладено іпотечний договір із Іпотекодавцем [PERSON] , який згідно з положенням іпотечного договору виступає майновим поручителем за зобов'язаннями [PERSON]. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальна площа: 88,6 кв. м.; житлова: 73,7 кв.м .; реєстраційний номер в реєстрі прав приватної власності на нерухоме майно 23655299. Банк належним чином виконав свої зобов'язання по кредитному договору. Згідно з умовами договору № 2382-н, п.п.1.5. за користування кредитом [PERSON] зобов'язалася сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі. Проте, в обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує. Сума заборгованості станом на 08.08.2013 р. складає - 2 550 484,18 гривень. Посилаючись на викладене, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання відповідач не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі заочно, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню із наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» з [PERSON] 27 червня 2008 року було укладено кредитний договір № 2382-н на суму 1 155 000,00 гривень, а [PERSON] зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в- порядку, на умовах та в строки, визначені цим Кредитним договором. [PERSON] за кредитним договором було надано кредит з терміном остаточного погашення не пізніше 27 червня 2018 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, Банком 27.06.2008 р. укладено іпотечний договір із Іпотекодавцем [PERSON], який згідно з положенням іпотечного договору виступає майновим поручителем за зобов'язаннями [PERSON]. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальна площа: 88,6 кв. м.; житлова: 73,7 кв.м.; реєстраційний номер в реєстрі прав приватної власності на нерухоме майно 23655299 та належить іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 05.04.1996 року за реєстровим № 4626, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.05.1996 року за номером запису 140 в книзі 165пр-106. Банк належним чином виконав свої зобов'язання по кредитному договору, а саме: надав кошти в сумі 1.155.000,00 (один мільйон сто п'ятдесят п'ять тисяч) гривень готівкою. Згідно з умовами договору № 2382-н, п.п.1.5. за користування кредитом [PERSON] зобов'язалася сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку, розмірах та строки, визначених в договорі. Проте в обумовлені кредитним договором строки [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує. Сума заборгованості станом на 08.08.2013 р. складає - 2.550.484,18 гривень, в тому числі: - залишок основного боргу по кредиту - 946.544,25 грн.; - прострочений основний борг по кредиту - 192.428,80 грн.; - прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2009 р. по 08.08.2013 р. - 1.036.211,20 грн. - пеня за прострочений основний борг по кредиту за період з 01.01.2009 р. по 08.08.2013 р. - 58.696,70 грн. - пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.01.2009 р. по 08.08.2013 р. - 316.603,23 грн. Згідно п.п. 4.3.2 Кредитного договору, [PERSON] зобов'язалася точно в строки повернути кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до п.п. 4.2.2, 4.2.3 Кредитного договору №2382-н, Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та банк вправі здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, що передано в забезпечення виконання зобов'язань за договором забезпечення. Відповідно до п.п. 4.2 іпотечного договору від 27.06.2008 року, Банк (Іпотекодержатель ) набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках якщо на момент настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь-якого з своїх обов'язків. У разі порушення зобов'язання та або умов кредитного договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов'язаний надіслати іпотекодавцям та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавців, письмову вимогу про усунення порушення. Так, 04.07.2012 року Банком на ім'я [PERSON] на адресу: [ADDRESS], поштою заказним листом з повідомленням було направлено Вимогу про погашення у тридцятиденний строк перед Банком заборгованість. [PERSON] отримав зазначену Вимогу. Відповідно до п.п. 4.3 іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки: у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених договором. Також, п.п.4.4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», передбачається право іпотекодержателя в незалежності від повідомлення іпотекодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд , відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу Української PCP, відповідно до якого звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. На час укладення договору іпотеки [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Наявність зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS], та фактичне проживання їх у зазначеній квартирі, у разі задоволення позовних вимог про стягнення на предмет іпотеки, є перешкодою у здійсненні Банком права власності та позбавить його можливості вільного розпорядження цією квартирою. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування з зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на вказану адресу надсилається поштова кореспонденція, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги тощо. Наявність зареєстрованих осіб у квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на ціні продажу, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. AT «Державний ощадний банк України» утворено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 р. № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство з метою створення умов для більш ефективної реалізації державою своїх прав власника і функцій держави. Засновником банку є держава в особі Кабінету Міністрів України і державі належить 100% акцій на всю суму Статутного фонду. Відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261» 07 червня 2011 р. проведено державну реєстрацію зміни до Статуту ВАТ «Ощадбанк», відповідно до яких змінено назву Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідно до ст.7 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та статуту банку, держава здійснює і реалізує повноваження власника щодо акцій, які їй належать у статутному капіталі банку через органи управління банком - наглядову раду банку, яка здійснює контроль за діяльністю банку з метою збереження залучених у вклади грошових коштів, забезпечення їх повернення вкладникам і захисту інтересів держави як акціонера державного банку. Не одержання прибутку Банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, акції якої повністю належать державі, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливості кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб. У зв'язку із зазначеним, порушення умов кредитного договору може спричинити невиконання Банком мети своєї діяльності. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 34 Закону України «Про іпотеку» передбачено можливість передачі предмета іпотеки в управління. Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, предмет іпотеки на підставі договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий Іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки є законними та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК У країни, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судові витрати позивача на момент подання позову складають судовий збір у розмірі 3219,00 (три тисячі двісті дев'ятнадцять) гривень. З відповідачів по справі підлягає до стягнення солідарно сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 (три тисячі чотириста сорок одна) гривня. На підставі ст. ст. 22, 525-526, 612 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 15, 59-60, 79, 88, 109, 208-210, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved