Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі «Позивач», «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856) заборгованості у розмірі 4 529 355, 70 грн. Відповідно до актового запису про зміну імені №65 від 16 квітня 2015р. , наданого га запит суду Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції( а.с.65), [PERSON] змінив своє прізвище та імя на [PERSON]. 16 листопада 2015 року представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримувала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON], в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами з кореспонденцією суду, які направлялися на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 09 липня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк) та громадянином [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1254 pv-07 (надалі також «Кредитний договір»), на підставі якого Позивач надав [PERSON] кредитні ресурси в розмірі 40 000, 00 доларів США в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими Договором . Протягом строку дії Кредитного договору до нього вносились зміни , зокрема, Додатковою угодою №1 від 26.05.2008р. та Додатковою угодою від 30.10.2008р. Відповідно до пункту 3.2 Договору Позичальник зобовязується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим Договором, до 09.07.2022 року. Позичальник зобовязується щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості . Пунктом 4.1 Договору визначено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту, процентній ставці 16 процентів річних. За прострочення повернення Кредитних ресурсів та/або сплати процентів, Позичальник сплачує Банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим Договором (пункт 6.1 Договору). Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Договорі про відкриття кредитної лінії № 1254 pv-07 від 09.07.2015року, надавши Позичальнику [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується розрахунком загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1254 pv-07 від 09.07.2015 р. (а.с.4-9). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив представник Позивача в позовній заяві, незважаючи на взяті на себе за Договором зобов'язання, Відповідач не виконував їх належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1254 pv-07 від 09.07.2007 р. (а.с.4-9). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за Договором про відкриття кредитної лінії № 1254 pv-07 від 09 липня 2007 року належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки. Відтак, відповідно до розрахунку загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 1254 pv-07 від 09 липня 2007 р. (а.с. 4-9) заборгованість Відповідача становить 40 408,79 доларів США (що в гривневому еквіваленті станом на час подання позову становить 849 053, 70 грн.), з яких: 586,67 доларів США (що в гривневому еквіваленті станом на час подання позову становить 12 326,88 грн.) сума строкової заборгованості за процентами; 3 667 975,12 грн. пеня . Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за Договором про відкриття кредитної лінії № 1254 pv-07 від 09.07.2007 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина [PERSON] (ідентифікаційний код 23105320677) на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856) заборгованості за Кредитним договором № 1254 pv-07 від 09.07.2007 року, що у гривневому еквіваленті станом на час подання позову становить 4 529 355, 70 грн. Проаналізувавши матеріали справи, положення Договору про відкриття кредитної лінії № 1254 pv-07 від 09 липня 2007 року, враховуючи вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором № 1254 pv-07 від 09.07.2007 року, яка складається з: 40 408,79 доларів США (що в гривневому еквіваленті станом на 16.11.2015р. становить 931 422, 61 грн., з яких: 586,67 доларів США (що в гривневому еквіваленті станом на 16.11.2015р. становить 13 522,74 грн.) сума строкової заборгованості за процентами; 3 667 975,12 грн. пеня, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за даним Договором у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved