Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору від 26.11.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 21.02.2017 року має заборгованість у загальній сумі 50197,10 грн., яка складається з наступного: 4543,95 грн. - заборгованість за кредитом, 39886,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість по пені та комісії, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2366,53 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та про визнання позову в частині отриманої суми кредиту в розмірі 4543,95 грн. та 2,5 % щомісячних платежів. Також вказала, що вона не була ознайомлена та не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до заяви, датованої відповідачем від 26.11.2010 року, [PERSON] отримала кредитний ліміт на кредитну картку «Універсальна» в сумі 1000,00 грн. та виразила згоду із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Відповідно до змісту довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового кредиту» [PERSON] отримала кредитний ліміт на кредитну картку «Універсальна» із відсотковою ставкою в розмірі 2,5 % на місяць, тобто 30 % на рік. Крім того, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, у звязку із чим банк буде вимушений звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. В письмовій заяві відповідач визнала позов в частині отриманої суми кредиту в розмірі 4543,95 грн. та 2,5 % щомісячних платежів. Відповідач станом на 21.02.2017 року, на думку позивача, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 26.11.2010 року, відповідач станом на 21.02.2017 року має заборгованість у загальній сумі 50197,10 грн., яка складається з наступного: 4543,95 грн. - заборгованість за кредитом, 39886,62 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. заборгованість по пені та комісії, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2366,53 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Суд вважає обґрунтованими твердження представника позивача про наявність у відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4543,95 грн. Вказаний розмір заборгованості заборгованості визнається самим відповідачем у письмовій заяві. Разом з тим, суд не може погодитися із правомірністю підвищення відсоткової ставки за спірним договором, правомірністю нарахування додаткових відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом, а також суд не може погодитися із наявністю підстав для стягнення нарахованих відповідачу комісії та штрафів, з огляду на таке. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд звертає увагу, що Умови та Правила надання банківських послуг, які є окремим письмовим документом, відповідачем не підписані, а отже такі Умови та Правила не є частиною кредитного договору укладеного між сторонами. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли Умови та Правила надання банківських послуг в редакції, що передбачає можливість одностороннього підвищення Банком відсоткової ставки за спірним договором та можливість нарахування Банком додаткових відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом. Аналогічні правові позиції щодо того, чи є частиною кредитного договору Умови та Правила надання банківських послуг, які не підписані позичальником, викладені у постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 року по справі № 6-240цс14 та від 10.06.2015 року по справі № 6-698цс15. Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню відсоткова ставка, яка дорівнює розміру 30 % річних протягом всього строку існування заборгованості, адже довідка про умови кредитування містить саме такий розмір відсотків та не містить умов про можливість збільшення або зменшення Банком розміру відсотків, а також не містить умов щодо нарахування додаткових відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом. Відповідачем в письмовій заяві, адресованій суду, також було визнано факт існування між сторонами домовленості про сплату 2,5 % щомісячно за користування кредитом. Визначаючи розмір заборгованості зі сплати відсотків суд враховує, що згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, заборгованість відповідача зі сплати тіла кредиту в розмірі 4543,95 грн. одночасно із початком виникнення простроченої заборгованості зі сплати відсотків оформилася 30.05.2014 року. Після цього заборгованість зі сплати відсотків почала утворюватися та вже не зникала (повністю не погашалася), а заборгованість відповідача зі сплати тіла кредиту в розмірі 4543,95 грн. вже не змінювалася. Отже, в період з 30.05.2014 року до 21.02.2017 року, тобто за 33 місяці, відповідачу із розрахунку 30 % на рік (2,5 % на місяць) мало бути нараховано суму відсотків на залишок заборгованості за тілом кредиту в розмірі не більше ніж 3748,80 грн. (4543,95 грн. заборгованості за тілом кредиту помножити на 2,5 % на місяць = 113,60 грн., які слід помножити на 33 місяці). Таким чином, остаточна сума заборгованості зі сплати відповідачем відсотків за користування кредитом станом на 21.02.2017 року має складати суму в розмірі 3748,80 грн. Саме в такому розмірі слід задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом. Стосовно нарахованих відповідачу сум комісії, суд зазначає, що банком не було надано доказів надання відповідачу послуг, які вказані в довідці про умови кредитування та за які має сплачуватися комісія. На письмову пропозицію суду щодо надання підстав для нарахування комісії, банк обмежився загальним посиланням на те, що комісія нарахована згідно тарифів. Отже, судом було вжито всіх можливих заходів для всебічного та обєктивного розгляду справи, проте позивач не надав достатніх доказів на підтвердження своїх вимог в частині стягнення сум комісії, у звязку із чим в цій частині позову належить відмовити. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р м. Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Суд враховує, що вказана позивачем у розрахунку сума процентної складової штрафу дорівнює 5 (пяти) відсоткам загальної суми інших складових заборгованості станом на 21.02.2017 року (4543,95 + 39886,62 + 2900,00) х 0,05 = 2366,53 грн.) і фіксована складова суми штрафу в сумі 500 грн. у відповідності до умов Договору, укладеного між сторонами, нараховується разом із процентною складовою суми заборгованості. Отже, суд робить висновок про те, що фіксовані та процентні суми штрафу були нараховані відповідачу на суму заборгованості станом на 21.02.2017 року, тобто в період проведення антитерористичної операції, а отже такі суми штрафу стягненню з відповідача не підлягають. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в ході судового засідання, є частково достовірними та частково обґрунтованими, а тому суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в загальній сумі 8292,75 грн., яка складається за наступного: 4543,95 грн. заборгованість за кредитом, 3748,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 24.02.2017 року про сплату судового збору в сумі 1600,00 грн. Враховуючи те, що задоволено 16,52 % відсотків позовних вимог (8292,75 грн. від 50197,10 грн. складає 16,52 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 264,32 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1600,00 грн. х 16,52 % / 100).

Outcome: partial