Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву від 19.12.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В порушення умов вказаного кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав та станом на 23 березня 2017 року його заборгованість становить 11851 грн. 35 коп., з яких 3753 грн. 73 коп. тіло кредиту, 2205 грн. 50 коп. нараховані відсотки за користування кредитом, 4851 грн. 58 коп. пеня, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 540 грн. 54 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2014 року в розмірі 11851 грн. 35 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в письмовому клопотанні, яке міститься в матеріалах справи, просить справу розглядати у відсутності представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.31). Згідно ст.158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.44), до суду не зявився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір від 19 грудня 2014 року, який складається з анкети заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, що становлять кредитний договір (а.с. 8, 9, 10-24). Згідно вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць, які нараховуються на залишок заборгованості. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, з якими він був письмово ознайомлений, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобовязався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.8). Згідно п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с.17). Зміни до Умов та правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє позичальника про внесення змін шляхом використання різних каналів звязку (п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с.16). Відповідно до п.1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення позичальника (а.с. 13). Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобовязань по Договору, на вимогу Банка виконати зобовязання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку (п.п 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктом 2.1.1.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обовязок позичальника отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. У разі незгоди зі змінами Правил та /або Тарифів банку позичальник зобовязується звернутись в банк для розірвання договору та погасити перед банком заборгованість (п.2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с. 15). За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (а.с.9, 15). Крім того, у випадку виникнення прострочення зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн. позичальник сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, яка нараховується в день нарахування процентів за кредитом (п. 2.1.1.12.6.1) (а.с. 18). Згідно п.2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором (а.с.18). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 19 грудня 2014 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали договором від 19 грудня 2014 року. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], заборгованість станом на 23 березня 2017 року його заборгованість становить 11851 грн. 35 коп., з яких 3753 грн. 73 коп. тіло кредиту, 2205 грн. 50 коп. нараховані відсотки за користування кредитом, 4851 грн. 58 коп. пеня, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 540 грн. 54 коп. - штраф (процентна складова) (а.с. 7). За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотків, комісій, окрім того, за несвоєчасне погашення заборгованості йому нараховані штраф та пеня, і відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Суд приходить до висновку, що є підстави стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2014 року у розмірі 11851 грн. 35 коп., що виникла станом на 23 березня 2017 року та заявлена позивачем в позовній заяві. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, які позивач зазначає у розмірі 1600 гривень як витрат на сплату судового збору, які підтверджуються платіжним дорученням (а.с.2), суд виходить з того, що згідно з вимогами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.ст.6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 60, 88, 158, 197, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, -

Outcome: approved