Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - позивач, ПАТ «КБ «Надра») в серпні 2014 року звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON].), [PERSON] (далі - відповідач-3, [PERSON].), в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року у розмірі 23 958,06 доларів США та 59 863,87 грн., а також стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 448,43 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 21.02.2008 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 33/П/9/2008-840, згідно умов якого позивач надав відповідачу-1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) у доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 18 390,00 доларів США із розрахунку 14,35% на рік строком з 21.02.2008 року по 21.02.2013 року. [PERSON] та [PERSON] зобов'язались відповідати за виконання кредитного договору [PERSON] як солідарні боржники, про що зазначено в кредитному договорі та укладених договорах поруки. Відповідач-1 кредит одержав 21.02.2008 року, тобто позивач виконав умови кредитного договору, проте, станом на 02.06.2014 року порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку із чим у позивача виникло право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту. Станом на 02.06.2014 року за відповідачем-1 перед позивачем рахується заборгованість в розмірі 23 958,06 доларів США та 59 863,87 грн. Позивач неодноразово повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір, проте останні заборгованість не погасили. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічними вимогами [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою, зустрічними вимогами [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою та справу призначено до судового розгляду. 23.09.2014 року на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову [PERSON] в яких останній просив в позові відмовити в частині стягнення коштів у валюті та зазначив, що договори поруки припинили свою дію, оскільки позивач не надав доказів пред'явлення вимог до поручителів протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. 08.06.2015 року на адресу суду надійшла заява ПАТ «КБ «Надра» про уточнення позовних вимог в якій останнє просило стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року у розмірі 37 119,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.06.2015 року становить 782 653,96 грн., а також стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 448,43 грн. (а. с. 179-180). 15.07.2015 року на адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» про визнання поруки припиненою, оскільки позивач не пред'явив вимог до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. 10.09.2015 року на адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» про визнання поруки припиненою, оскільки позивач не пред'явив вимог до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Протокольною ухвалою суду від 10.09.2014 року, відповідно до ст.. 123 ЦПК України, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об'єднано в одне провадження. 27.10.2015 року на адресу суду від [PERSON] надійшли заява про застосування строку позовної давності до основного зобов'язання та зобов'язання із сплати відсотків та неустойки, а також письмові заперечення проти позову, в яких останній просить в позові відмовити, зважаючи на те, що надана позивачем заява на видачу готівки не містить обов'язкових реквізитів, передбачених чинним законодавством, копії наданих позивачем документів не засвідчені належним чином, сума боргу та нарахована позивачем у іноземній валюті пеня мають стягуватись виключно в національній валюті, а штраф нараховано взагалі безпідставно. Крім того, 27.10.2015 року на адресу суду надійшли заяви про зміну шляхом доповнення підстав зустрічного позову від [PERSON] та [PERSON], в яких останні просили також звернути увагу суду на постанову Верховного Суду України від 17.09.2015 року. Під час розгляду справи представник позивача Цвєтков В.В. позовні вимоги в розмірі 37119,19 доларів США, що станом на 02.06.2015р. складає 782 653,96грн. підтримав в повному обсязі, з викладених в позовній заяві підстав, проти зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] заперечував, вказуючи на відсутність підстав для їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просив в позові відмовити з викладених у письмових запереченнях підстав. Він же в судовому засіданні представляючи інтереси [PERSON] та [PERSON] щодо первісного позову заперечував та просив в його задоволенні відмовити, а зустрічні вимоги задовольнити, вказуючи на обставини викладені у заявах та додаткових заявах. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів [PERSON] , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позови слід задовольнити в повному обсязі, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 21.02.2008 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», найменування якого, згідно Статуту, змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (Банк) та [PERSON] ((Позичальник), [PERSON] (Поручитель) уклали договір «Автопакет» № 33/П/9/2008-840 згідно умов якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (Кредит) у розмірі 18 390,00 доларів США на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 21.02.2013 року. Відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,35 відсотків на місяць. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Відповідно до п. 2.1 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, надання кредиту проводиться шляхом видачі готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у доларах США. Згідно п. 2.2.1 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, Позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені договором відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок у передбаченому договором порядку шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу розмір якого складає 886,00 доларів США. Відповідно до п. 2.2.3 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, Позичальник вносить чергові мінімальні платежі по Кредиту щомісячно до 18 числа поточного місяця, а Банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли Позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість Позичальника, Банк, починаючи з 21 числа поточного місяця застосовує до Позичальника штрафні санкції, передбачені договором. У п. 8.5 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань. Як визначено у ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «КБ «Надра» взяті на себе за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року від 21.02.2008 року зобов'язання виконало належним чином - надало відповідачеві кредит в розмірі 18 390,00 дол. США, про що свідчить заява на видачу готівки від 21.02.2008 року № 402 (а. с. 26). Проте, відповідач-1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, відсотки за користування кредитом вчасно не сплачував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, про що свідчить наданий ПАТ «КБ «Надра» розрахунок. Так, станом на 02.06.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «КБ «Надра» за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року становить 26 431,27 доларів США та складається з 16 952,37 доларів США суми непогашеного кредиту та 9 478,90 доларів США суми непогашених відсотків, що за курсом НБУ становить 357 438,82 грн. та 199 861,54 грн. відповідно. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року зобов'язань або контрозрахунку заборгованості [PERSON] не надав. Відтак позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року в розмірі 26 431,27 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.06.2015 року становить 557 300,36 грн. та складається з суми непогашеного кредиту в розмірі 16 952,37 доларів США, що за курсом НБУ становить 357 438,82 грн., та суми непогашених відсотків в розмірі 9 478,90 доларів США, що за курсом НБУ становить 199 861,54 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У ч. 1 та ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Так, у п. 5.1 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року сторони погодили, що у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення. Згідно п. 5.2 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, у разі порушення Позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту за кожен випадок. Зважаючи на прострочення виконання зобов'язання за договором ПАТ «КБ «Надра» нарахувало [PERSON] пеню в розмірі 8 848,92 долар США та штраф в розмірі 1 839,00 доларів США. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Крім того, суд зазначає, що ПАТ «КБ «Надра» безпідставно нарахувало [PERSON] штраф за порушення Позичальником вимог п.п. 4.3.1., 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження не виконання [PERSON] передбачених цими пунктами вимог. Відтак, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення з [PERSON] пені за прострочення строків виконання зобов'язань в розмірі 8 848,92 долар США та штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 1 839,00 доларів США є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, відповідно до п. 3.2.1 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, Поручитель ([PERSON].) безвідривно та безспірно зобов'язується відповідати перед Банком за належне виконання перед Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору. Згідно п. 3.2.2 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і Позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника так і від Поручителя разом, так від кожного окремо. Відповідно до п. 3.2.5 договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, Банк набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання, що витікає з цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання Позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, не будуть виконанні, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Крім того, 21.02.2008 року Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра», найменування якого, згідно Статуту, змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (Банк) уклало з [PERSON] (Поручитель) договір поруки, згідно умов якого Поручитель поручається перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Договору «Автопакет» № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, в тому числі: повернути до 21.02.2013 року кредит в розмірі 18 390,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,35% річних, сплатити інші платежі, передбачені договором, та сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Відповідно до п. 1.2 договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банка вимагати виконання зобов'язань, вказаних у цьому договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника так і від Поручителя разом, так від кожного окремо. Відповідно до п. 2.1 договору поруки, Банк набуває право вимагати від Поручителя виконання зобов'язання, що витікає з договору № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року, при умові, якщо в установлений вказаним договором строк виконання Позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, не будуть виконанні, а також при умові обов'язкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Як визначено у ст.. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так, у договорі № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року встановлено строк виконання [PERSON] зобов'язання за цим договором 21.02.2013 року. Проте, у вказаний строк взяті на себе за зазначеним договором зобов'язання [PERSON] не виконав, відтак, 21.02.2013 року у ПАТ «КБ «Надра» виникло право вимоги до [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, ПАТ «КБ «Надра» не надало належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження направлення відповідачу-2 та відповідачу-3 вимоги виконати зобов'язання за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року. Встановлено також, що останній платіж позичальником було внесено 20.10.2008р. Проте кредитор на після вказаної дати, ні після закінчення строку дії договору до поручителів із вимогою про виконання зобов'язань у встановлений ст. 559 ЦК України термін не звернувся. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що 22.08.2013 року порука [PERSON] та [PERSON] припинена, відтак, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» щодо стягнення з відповідача-2 та відповідача-3 заборгованості за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити. Щодо строку позовної давності на якому наполягає [PERSON], то суд зазначає наступне. Так, як визначено у ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.. 253 ЦПК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Так, оскільки строк виконання зобов'язань за договором № 33/П/9/2008-840 від 21.02.2008 року визначено 21.02.2013 року, то останнім днем на звернення ПАТ «КБ «Надра» до суду за захистом порушених прав за цим договором є 22.02.2016 року. Отже, ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] звернулось з даним позовом в межах строку позовної давності. Враховуючи викладене,

Outcome: partial