Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом. На обґрунтування позовних вимог вказувалося, що 01.12.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Укрпромбанк») та 3-ю особою по справі [PERSON] був укладений кредитний договір №837/06-КВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 25 271 доларів США з розрахунку 13,5 % річних на строк з 01.12.2006р. по 30.11.2011р. Виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечувалося іпотекою відповідно до укладеного 01.12.2006р. між ТОВ «Укрпромбанк» та відповідачем [PERSON] іпотечного договору № 837/06-КВ/Z. Згідно із вказаним договором предметом іпотеки виступала квартира [ADDRESS], яка на праві власності належить [PERSON] та [PERSON]. На підставі договору від 30.06.2010р. про передачу активів між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними зобов'язаннями перешли до позивача, в зв'язку з чим ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №837/06-КВ від 01.12.2006р. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору не виконує, в зв'язку з чим станом на 12.02.2014р. в нього наявна заборгованість у розмірі 222 531, 80 грн., з яких: по тілу кредиту 145 212,18 грн., по відсоткам - 77 319,62 грн. На підставі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач як заставодержатель просить суд звернути стягнення на предмет застави - квартиру [ADDRESS] у межах зазначеної вище суми заборгованості. Представник позивача за довіреністю Решитова Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в подальшому подала письмову заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача. 3-тя особа [PERSON], який на підставі довіреності представляв також інтереси відповідача [PERSON], проти позову заперечував, посилався на те, що згідно з його розрахунками розмір заборгованості за кредитним договором №837/06-КВ від 01.12.2006р. є значно меншим, але точну суму зазначити суду не міг. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] проти задоволення позову також заперечувала, посилалась на те, що іншого житла для проживання ніж квартира [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] не мають, її загальна площа не перевищує 140 кв.м, кредит отримувався в іноземній валюті. Враховуючи наведене просила суд відмовити у задоволенні вимог банку про звернення стягнення на спірну квартиру на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд виходив за наступного. Під час судового розгляду було встановлено, що 01.12.2006р. між ТОВ «Укрпромбанк» та 3-ю особою по справі [PERSON] був укладений кредитний договір №837/06-КВ, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 13 000 доларів США з розрахунку 13,5 % річних на строк з 01.12.2006р. по 30.11.2011р.(а.с.6-11). Виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечувалося іпотекою відповідно до укладеного 01.12.2006р. між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], а також відповідачем [PERSON] іпотечного договору № 837/06-КВ/Z. Згідно із вказаним договором предметом іпотеки виступала 1-кімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 30,8 кв.м, житловою 16,4 кв.м, яка на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). 26.12.2007р. між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №837/06-КВ, згідно з яким сторонами було визначено суму кредиту в 25 271 долара США та встановлено графік погашення кредиту (а.с.17). В зв'язку із укладенням додаткового договору №1 26.12.2007р. окремим договором було внесено аналогічні зміни до іпотечного договору від 01.12.2006р. (а.с.18). На підставі договору від 30.06.2010р. про передачу активів між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») право вимоги за кредитними та забезпечувальними зобов'язаннями перешли до позивача, в зв'язку з чим ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №837/06-КВ від 01.12.2006р. (а.с.25-29). Позичальник [PERSON] умови кредитного договору в повному обсязі не виконує. На підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.06.2013р. з [PERSON] та поручителя [PERSON] в солідарному порядку була стягнута на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору №837/06-КВ від 01.12.2006р. станом на 21.08.2012р. у розмірі 179 923,15 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 135 741,04грн., сума заборгованості по відсоткам - 44 182,11 грн. (а.с.66-70). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно положення ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання кредитів, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Згідно з розрахунком ПАТ «Дельта Банк» станом на 12.02.2014р. у [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору №837/06-КВ від 01.12.2006р. у розмірі 222 531, 80 грн., з яких: по тілу кредиту 145 212,18 грн., по відсоткам - 77 319,62 грн. Вказаний розрахунок належними доказами з боку [PERSON] не спростований. На підставі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач як заставодержатель просить суд звернути стягнення на предмет застави - квартиру [ADDRESS] у межах зазначеної вище суми заборгованості. За правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Проте, 07.06.2014р. набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті». Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті» від 03.06.2014р. за №1304-УІІ, вбачається, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника /майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови , що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;-загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Суд констатує, що даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами спору. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що [PERSON] 01.12.2006р. одержав кредит у Банку в іноземній валюті зі строком погашення до 30.11.2011р. за сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених договором для придбання нерухомого майна : квартири [ADDRESS]. у забезпечення його виконання передав в іпотеку цю квартиру, загальною площею 30,8 кв.м, житловою - 16,4 кв.м. В судовому засіданні доведено , що придбана квартира використовується [PERSON] та [PERSON], як місце постійного проживання, оскільки іншого житла вони не мають, про що свідчить надана довідка про реєстрацію з місця проживання у вищевказаній квартирі за вказаною адресою та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким відомості про інші речові права в [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с.64, 189). Таким чином, загальна площа предмету іпотеки не перевищує 140 кв.м, це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника кредиту, одержаного у Банку в іноземній валюті зі строком погашення до 30.11.2011р. зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених договором, іншого житла у [PERSON] та [PERSON] немає. Враховуючи наведене, у вимогах Банку про звернення стягнення на спірну квартиру слід відмовити саме з підстав , передбачених Законом України за №1304-УІІ від 03.06.2014р., який набрав чинності з 07.06.2014р. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed