Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» пред'явило позов до [PERSON] та [PERSON] та просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 174292 гривень 72 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачами взятих на себе договірних кредитних зобов'язань перед позивачем. Представник позивача заявив про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не сповістили. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 13 березня 2008 року між ТОВ «Український» промисловий банк» [PERSON] було укладено кредитний договір № 140-0131006/ФКВ-08, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 28500,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 12 березня 201 року та з оплатою 11,00 % річних за користування кредитом. Надалі ТОВ «Український промисловий банк» передало право вимоги за кредитним договором ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується Договором про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 13.06.2010 року. Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту мало було здійснюватись щомісячно частинами у розмірі не менш 339,29 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою [PERSON], про що свідчить договір поруки № 140-0131006/ZФПОР-08 від 13.03.2008 року. Всупереч договірним зобов'язанням, відповідачі належним чином умови договору не виконували, внаслідок чого, станом на 02 січня 2014 року в них перед банком виникла заборгованість в розмірі 174292 гривень 72 копійок, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів повної суми заборгованості. Враховуючи проведення розгляду справив заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved