Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк\~«Приватбанк»\~(дал - позивач) звернулося до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 25360 грн. 75 коп., з яких: 2377 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 19287 грн. 22 коп.\~- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2012 грн. 37 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1183 грн. 85 коп. штраф (процентова складова), у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами 04.06.2007 року кредитного договору № б/н, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 04.06.2007 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 21600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, пенею та комісією та штрафи, що станом на 30.11.2017 року складає 25360 грн. 75 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, з поданого до суду одночасно з позовною заявою клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду цивільної справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не зявилися до зали судового засідання. Відповідно до п.п.1, 2, 3, 4 ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що представник позивача надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. 04.06.2007 між сторонами укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Виходячи з вимог ст.ст.526\~та\~527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримавши кредит в розмірі 21600 грн. 00 коп., відповідач лише частково погашав кредит та проценти по ньому, в результаті чого станом на 30.11.2017 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 25360 грн. 75 коп., з яких: 2377 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 19287 грн. 22 коп.\~- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2012 грн. 37 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1183 грн. 85 коп. штраф (процентова складова). Згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача станом на 30.11.2017 року, заборгованість за процентам за користування кредитом в розмірі 21600 грн. 00 коп. складається з процентної ставки, яка на момент укладання договору між позивачем та відповідачем складала 22,80% на рік (1,9% на місяць), проте змінювалась в односторонньому порядку позивачем, зокрема: з 01.01.2013 року\~до 30,00% на рік (2,5% на місяць). З огляду на матеріали позовної заяви та додаткові пояснення позивача, надані суду листом за вих. № 18137-ВБ від 21.02.2018 року, зміни процентної ставки повністю узгоджуються з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зокрема, п.5.3 кредитного договору передбачає право позивача проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформується позичальник шляхом надання виписки по картковому рахунку. Проте, суд не погоджується з даним твердженням позивача з огляду на наступне. Відповідно до положень\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.\~Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Враховуючи наведені норми, незважаючи на умови кредитного договору, зміна позивачем в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом, є нікчемним. За таких обставин, заборгованість за процентами має бути нарахована, виходячи з процентної ставки в розмірі\~22,80% на рік. Таким чином, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача по процентам за користування кредитом в розмірі 19287 грн. 22 коп. не відповідає дійсному розміру вказаної заборгованості. Судом встановлено, що реальний розмір\~заборгованості по процентам\~у відповідача перед позивачем станом на 30.11.2017 рік становить\~2701 грн. 09 коп. (із розрахунку: 2377 грн. 31 коп. х 22,80% / 360 днів х 1794 днів, де: 2377 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 1794 - кількість днів, за які нараховується заборгованість, тобто з 01.01.2013 року по 30.11.2017 року). Визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованих позивачем штрафів, оскільки має місце подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний випадок прострочення платежу. У той самий час, п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні строків платежів за будь яким із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вищенаведене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України яка висловлена в постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Таким чином, у задоволенні вимог про стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1183,85 грн. (процентна складова) слід відмовити. Щодо стягнення заборгованості за пенею, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14 позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування та незалежно від обумовлення сторонами в договорі іншого, більш тривалого строку. Судом розяснено, що за загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду України, суд вважає, що нарахована позивачем пеня підлягає стягненню лише в межах одного року, тобто з 30.11.2016 року по 30.11.2017 рік включно, що складає 600,00 грн. З огляду на все наведене вище, суд приходе до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5678 грн. 40 коп., з яких: 2377 грн. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 2701 грн. 09 коп.\~заборгованість по процентам за користування кредитом; 600 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з платіжним дорученням № PROM4BB300 від 14.12.2017 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Частина задоволених позовних вимог складає 22,39% від заявлених вимог позивача, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 358 грн. 24 коп.

Outcome: partial