Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій зазначає, що відповідно до договору б/н від 11.09.2006 року відповідач отримав кредит в розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів було змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» та 17.07.2009 року було проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які вказані на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в заяві. За змістом п. 3.2, 3.3. Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] має права змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, тобто, відповідач порушив зобовязання за даним договором, у звязку з чим станом на 30.09.2016 року утворилася заборгованість в сумі 11104 грн. 52 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 7693 грн. 36 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2306 грн. 18 коп., заборгованість за пенею та комісією - 100 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 504 грн. 98 коп. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 11104 грн. 52 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» [PERSON], який діє на підставі довіреності від 26.12.2016 року (а.с.57-58) не зявився, зазначивши в резолютивній частині позовної заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх в повному обсязі, при цьому не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 3зв., 23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.55,56), про причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження, посилаючись на матеріали цивільної справи. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банку «ПриватБанк» обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із заяви [PERSON] від 11.09.2006 року, останній ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами Закритого акціонерного товариства [PERSON] банку «ПриватБанк», просить відкрити рахунок та надати кредитний ліміт в розмірі 2500 грн. (а.с.9). Заявник погодився, що вказана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Отже, необхідно констатувати, що між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» та [PERSON] 11.09.2006 року було укладено кредитний договір. Згідно п.1.1. статуту [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк», у звязку із зміною типу Банку змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк». Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк». Відповідно до змісту Заяви від 11.09.2006 року та п. 3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт, при цьому Клієнт повинен прийняти любий розмір кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Судом встановлено, що вперше встановлений для відповідача кредитний ліміт складав 2500 грн., проте, як вбачається із розрахунку заборгованості, договір було пролонговано та сума ліміту була збільшена до 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, які були надані позивачем відповідачу на умовах кредитного договору від 11.09.2006 року. Відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах передбачених цим договором. Згідно пункту 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку суми позову по кредитному договору б/н від 11.09.2006 року, станом на 30.09.2016 року сума заборгованості за договором становить 11104 грн. 52 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 7693 грн. 36 коп., заборгованості по відсотками за користування кредитом - 2306 грн. 18 коп., заборгованість за пенею та комісією - 100 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 504 грн. 98 коп. (а.с.4-8). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Нормою частини 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Таким чином, оскільки досліджені судом докази по справі свідчать про те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором, порушив порядок погашення заборгованості, у звязку з чим станом на 30.09.2016 року утворилась заборгованість в сумі 11104 грн. 52 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved