Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.02.2014 року в розмірі 14880,17 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00грн., вказуючи, що відповідач добровільно не виконує договірні зобов'язання по кредитному договору. В попереднє судове засідання представник позивача ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» Сафір Ф.О. не прибув, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судову засіданні позовні вимоги визнала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої Банк надав відповідачці [PERSON] кредит в сумі 5780,82грн. строком на 6 місяців, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Банком Умовами та правилами, тарифами складають між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом [PERSON] (а.с.6-7). Відповідач, передбачені договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту і сплати нарахованих відсотків не виконує, внаслідок чого станом на 20.11.2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед Банком становить 14880,17 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5480.84грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1,52грн; заборгованості за пенею та комісією в сумі 5480,75грн.; штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в сумі 3917,06 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 12.02.2014 року, станом на 20.11.2016 року.(а.с.4). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п.2.5 Генеральної угоди, позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороду відповідно Генеральній угоді і Умов та правил. Відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1958,53грн. Таким чином, зі змісту наведених правових норм та матеріалів справи вбачається порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобов'язань відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази щодо невиконання зобов'язань відповідачем, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, а саме, стягнути із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.02.2014 року в розмірі 12921,64 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5480,84грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1,52грн; заборгованості за пенею та комісією в сумі 5480,75грн.; штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди в сумі 1958,53 грн. Штраф в сумі 3917,06грн. не доведений розрахунком позивача, оскільки, пунктом 2.2 Генеральної угоди розмір штрафу визначений в сумі 1958,53грн. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1378грн. 00коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial