Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з Відповідача на користь ПАТ КБ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість у розмірі 23446,38 грн. за кредитним договором № б/н від 04 жовтня 2012 року, яка складається з: 14567,73грн. заборгованість за кредитом; 7181,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованість за пеню та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 505,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1092,45 грн.-штраф ( процентна складова). 01 грудня 2015 року представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував ( а.с. 23). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами з кореспонденцією суду, які направлялися на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 29,37). Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк від 0.10.2012 року [PERSON] став клієнтом ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Відповідно до укладеного договору № б/н від 04.10.2012р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, якими визначено умови, на яких Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а отже Банк в будь-який момент має право змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, про що свідчать копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, які містяться в матеріалах справи (а.с.7-10) . Відповідно до п 5.5. «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору, таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Як підтверджується матеріалами справи, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, надавши Відповідачу кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку в сумі 15000,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено Судом, Позичальник [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе за Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.10.2012року, станом на 12.10.2015 року (а.с. 3-5). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором № б/н від 04.10.2012 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором № б/н від 04.10.2012 року. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 12.10.2015року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість 23446,38 грн., яка складається з наступного: 14567,73грн. заборгованість за кредитом; 7181,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованість за пеню та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 505,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1092,45 грн.-штраф ( процентна складова). Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за договором №б/н від 04.10.2012 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за договором №б/н від 04.10.2012 року в розмірі 15000,00 грн. Проаналізувавши матеріали справи, положення Анкети-Заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості за договором №б/н від 04.10.2012 року в розмірі 23446,38 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрат по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved