Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 31 березня 2018 року на загальну суму 20589 грн. 25 коп., з яких: 1984 грн. 50 коп. - заборгованість за кредитом, 13688 грн. 12 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3460 грн. - пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 956 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 30 листопада 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак порушив умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і має погасити заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника Банку, а в разі неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-284 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як убачається із заяви [PERSON] від 30.11.2011 р., вона містить пункт наступного змісту: «Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді» (а.с.7). Таким чином, під час укладення договору б/н від 30.11.2011 р. були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Отже, доведеним є факт, що 30.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зокрема, судом встановлено, що пунктом 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Також пункт 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачає, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Таким чином, рішення про розмір кредитного ліміту банк приймає вже після підписання заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Зокрема, з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт також зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж, на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Таким чином, з позовної заяви вбачається, що відповідно до розрахунку банку відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином, в результаті чого станом на 31 березня 2018 року за кредитним договором від 30 листопада 2011 року виникла заборгованість на загальну суму 20589 грн. 25 коп., з яких 1984 грн. 12 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 13688 грн. 12 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3460 грн. - пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 956 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова). З розрахунку суми заборгованості встановлено, що відповідач остаточно припинив виконувати свої зобов'язання перед банком з 30.12.2013 року, з цієї дати сума боргу 1984,50 грн. за тілом кредиту не змінювалась. Загальна сума заборгованості станом на 30.12.2013 року за процентами становить 1239,33 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30% річних, що за розрахунком суду становить 3769,57 грн. (розрахунок за період з 31.12.2013 по 31.03.2018 до стягнення підлягають проценти в сумі 2530,24 грн. (1984,50 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) / 100 х 30,00 (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 1530 (дні прострочення з 30.12.2013 по 31.03.2018) = 2530,24 грн. + 1239,33 грн. (залишок заборгованості по процентам станом на 29.12.2013) = 3769,57 грн.). Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 30.11.2011 в загальній сумі 5754,07 грн., яка складається з: 1984,50 грн. заборгованість за кредитом; 3769,57 грн. проценти за користування кредитом. У разі порушення боржником зобов'язання він, відповідно до ст.\~549,\~1050 ЦК України, зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Окрім цього, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 3460 грн. та штрафи - 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 956,63 грн. штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з недотриманням положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладе, вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Судом визначено, що сума невиконаного зобов'язання 5754,07 грн. (1984,50 грн. заборгованість за кредитом + 3769,57 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом), а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 287,70 грн. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 30.11.2011 в загальній сумі 6541,77 грн., яка складається з: 1984,50 грн. заборгованість за кредитом; 3769,57 грн. проценти за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 287,70 грн. штраф (процентна складова). Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 560,78 грн. (31,8 % від 1762 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial