Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»\~ (далі - ПАТ «Дельта Банк»), посилаючись на неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору від 08 травня 2008 року\~№292-013/ФКВ-08, звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як поручителів 2292664,92 гривень заборгованості за вказаним договором та судові витрати в розмірі 34389,97 гривень (а.с.1-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 травня 2008 року\~між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір за №292-013/ФКВ-08, згідно з\~умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 32000 доларів США зі сплатою 16,50% річних за користування кредитом, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування до 07 травня 2015 року. Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за №292-013/ZФПОР1-08, та №292-013/ZФПОР1-08 згідно з умовами яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за зазначеним кредитним договором (п.п.1-5 договору поруки). 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». У звязку з невиконанням боржником та поручителями обовязків за кредитним договором та договорами поруки АТ «Дельта Банк» позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник АТ «Дельта Банк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали посилаючись на виконання боржником свого обовязку перед банком просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у звязку із припиненням дії договору поруки (а.с.77-79). Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, заперечень проти позову не надав, про причини неявку суд не сповістив. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2008 року\~між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір за №292-013/ФКВ-08, згідно з\~умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 32000 доларів США зі сплатою 16,50% річних за користування кредитом, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування до 07 травня 2015 року (а.с.8-17). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за №292-013/ZФПОР1-08, та договір поруки №292-013/ZФПОР1-08, згідно з умовами яких останні взяли на себе зобов'язання відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за зазначеним кредитним договором (а.с.17-18). У відповідності до заявки на видачу готівки її сума складає 32000 доларів США (а.с.19). У відповідності до договору від 30.06.2010 року ПАТ «Дельта банк» набуло прав на активи «Укрпромбанку» (а.с.29-44). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №181 від 02.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельтабанк» (а.с.45). Як вбачається з квитанцій про внесення платежів, позивачем [PERSON] сплачено в рахунок боргу 4488,20 доларів США на рахунки Укрпромбанку. Зі змісту ст.ст.1046-1048, 1054 ч.1, 611 ч.1, 553 ч.1, 554\~ЦК України\~та враховуючи умови кредитного договору, банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. У відповідності зі ст.ст.512\~ч.1 п.1,\~514 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ч. 2\~ст. 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові\~№6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Суд зазначає, що Згідно ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу на обставину, що відповідач [PERSON] з заявами про застосування строків позовної давності до суду не звертався, розрахунку боргу з урахуванням сплачених останнім платежів до суду не надавав. [PERSON] не надав до суду і докази належної сплати кредиту на рахунки нового кредитора. Відтак суд зазначає, що якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі, що спростовує доводи відповідача про неналежність кредитора у справі. Вбачається, що позичальник умови кредитного договору належно не виконував, погашення кредиту, щомісячно, та сплату відсотків за користування кредитом не здійснював. Відтак суд приходить до висновку про можливість задоволення позову про стягнення з відповідача [PERSON] заявлених в позові грошових сум. Щодо правовідносин повязаних із порукою, аналізуючи положення кредитного договору, договорів поруки суд зазначає наступне. Так, позичальником [PERSON] отримано кредит в розмірі у розмірі 32000 доларів США зі сплатою 16,50% річних за користування кредитом, і [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування до 07 травня 2015 року. Умови кредитного договору позичальник не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Як вбачається з листа ПАТ «Дельта Банк» спрямованого відповідачу [PERSON], банком здійснено заходи щодо повідомлення боржника про права нового кредитора. У відповідності до положень ч.4 ст.559 ЦК України\~ порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Аналіз положень ч.4\~ст.559 ЦК України\~щодо припинення поруки у випадку невстановлення у договорі поруки строку її дії якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя дає підстави вважати, що цей строк має обчислюватись саме із встановленого сторонами строку виконання зобов'язання, який визначений строком дії кредитного договору. На користь цього свідчить зміст\~ст.529 цього Кодексу, яким передбачено право боржника виконати зобов'язання частинами та обов'язок кредитора прийняти виконану частину зобов'язання. Тобто законодавець розрізняє такі поняття як зобов'язання та частина зобов'язання. У диспозиції ч.4\~ст.559 ЦК України\~зазначено про строк виконання саме зобов'язання, а не його частин для обрахування шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя і таким, у справі, яка розглядається, є строк повернення кредиту у повному обсязі, визначений кредитним договором, а не окремих його частин, оскільки згідно з умовами кредитного договору предметом зобов'язання є кредит, який складається із всієї суми переданих позичальнику коштів і надається на певний період. Застосовуючи до правовідносин правові позиції Верховного суду України викладені у справах №6-53 цс14, №6-190 цс14 та №6-616 цс15, 6-933 цс15, суд зазначає, що строк\~дії кредитного договору встановлено з 08 травня 2008 року по 07 травня 2015 року (а.с.8). Проте АТ «Дельта Банк» до суду із позовом в тому числі і до поручителів звернувся лише 21.01.2016 року (а.с.2). Враховуючи вище встановлені судом факти та обставини, згідно з вимогами\~ст.559 ч.4 ЦК України, суд приходить до висновку, що порука [PERSON] та [PERSON] та права вимоги кредитора до поручителя припинилися. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення боргу саме з відповідача [PERSON], щодо поручителів, суд вважає позов в цій частині таким, що не може бути задоволений з огляду на положення ч.4 ст. 559 ЦК України у звязку із припиненням поруки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial