Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ODMLRX09230189 від 24 листопада 2006 року у розмірі 16636,78 гривень, посилаючись на неможливість вирішення вказаного спору в позасудовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву у якій підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, хоч про час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ODMLRX09230189, відповідно до якого Банк надав їй кредит у розмірі 2822,59 гривень, а відповідач прийняла на себе зобов'язання сплачувати відсотки у розмірі 24% річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом. Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в повному обсязі виконало свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу 2822,59 гривень. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого, станом на 13 січня 2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2822,60 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13772,54 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 457,32 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 18330,58 гривень, а всього 35383,04 гривень Судовим наказом Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 листопада 2009 року з відповідача було стягнуто 20014,68 гривень. Таким чином, залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ODMLRX09230189 від 24 листопада 2006 року складає 15368,36 гривень, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 гривень та штрафу (процентна складова) у розмірі 768,42 гривень, а всього 16636,78 гривень, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного,

Outcome: approved