Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» 24 жовтня 2013 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування заборгованості за кредитним договором № R53700408117В від 29.03.2013 р. у розмірі 59640,89 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29 березня 2013 року ПАТ «ВТБ Банк» та відповідач по справі [PERSON] уклали кредитний договір № R53700408117В. Відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в національній валюті в сумі 48400,00 грн. терміном до 29.03.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 24% річних або в іншому розмірі, передбаченому цим договором. Погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно відповідно до графіка погашення кредиту протягом всього строку дії кредитного договору. Свої зобов'язання перед позивачем відповідач не виконує, станом на 22.08.2013 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 59640 гривень 89 копійок. Представник позивача подав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності в заочному порядку, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Оглянувши матеріали справи та наявні у ній докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що між позивачем та відповідачем 29 березня 2013 р. було укладено кредитний договір № R53700408117В (а.с.9-11). За даним договором відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 48400,00 грн. Надану суму кредиту відповідач повинен був повернути, згідно графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору про надання кредиту, до 29.03.2017 року (а.с.12-15). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 22.08.2013 р. у відповідача виникла заборгованість по простроченому кредиту, процентах та комісійною винагородою у розмірі 59640 гривень 89 копійок яка складається: поточна заборгованість за кредитом - 45863,65 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 2536,35 грн., прострочена заборгованість по процентам - 3747,93 грн., поточна заборгованість по процентам - 126,43 грн., пеня за прострочення сплати процентів - 1272,44 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 871,41 грн., пеня за прострочення сплати комісії - 1132,88 грн., комісія поточна - 817,96 грн., комісія прострочена - 3271,84 грн. (а.с.8). Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, повністю підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог.

Outcome: approved