Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» звернулося в суд з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 680294 грн.64 коп. та 3654 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05 грудня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» було укладено договір кредиту № 237/АК-2007 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 19 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12 % річних від суми кредиту. Для забезпечення виконання зобов'язань, позичальник [PERSON] передав Банку в заставу автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який було придбано за кредитні кошти і зобов'язався повернути кредит до 04 грудня 2014 року. Крім цього, з метою забезпечення договору кредиту між банком, позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] було укладено договір поруки від 05 грудня 2007 року, за яким відповідачка [PERSON] виступила поручителем за договором кредиту. Сторонами узгоджено та встановлено строки повернення кредиту згідно графіку встановленого Додатком 1 до договору кредиту до 04 грудня 2014 року. Однак позичальник [PERSON] порушив умови договору кредиту, у зв'язку з чим станом на 24.02.2014 року виникла заборгованість, яка становить 680294 грн. 64 коп., з яких: 3176,69 дол.США (еквівалент 28393,26 грн.) -строкова заборгованість за кредитом; 14943,94 дол. США (еквівалент 133568,94 грн.) - прострочена заборгованість за кредитом; 8169,10 дол.США (еквівалент 73015,42 грн.)- прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 6192,15 грн.- прострочена заборгованість за комісією за кредитне обслуговування; 26631,21 дол.США (еквівалент 238029,75 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 10.01.2008 року по 24.02.2014 року; 20190,78 дол.США (еквівалент 180465,21 грн.) - пеня за несвоєчасну оплату нарахованих процентів за користування кредитом з 10.01.2008 року по 24.02.2014 року; 20629,92 грн. - пеня за несвоєчасну сплату нарахованої щомісячної комісії за період з 09.01.2008 року по 24.02.2014 року. Тому просить задоволити позов. В судове засідання представник позивача Павлюк А.А. направила письмове клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила суд проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором не визнали, просять до позовних вимог позивача застосувати строк позовної давності і в задоволенні позову відмовити. Крім того вони пояснили, що в рахунок погашення боргу позивачу було передано автомобіль, який перебував у заставі банку. Позивачем не було проведено перерахунок заборгованості за вирахуванням вартості вказаного автомобіля. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що 05 грудня 2007 року між фізичною особою-суб»єктом підприємницької діяльності [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» було укладено договір кредиту № 237/АК-2007 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 19 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12 % річних від суми кредиту на умовах забезпечення кредиту, його цільового використання, платності та повернення. Для забезпечення виконання зобов'язань, позичальник [PERSON] передав Банку в заставу автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який було придбано за кредитні кошти Із наданої представником позивача інформації від 28 травня 2015 року встановлено, що предмет застави автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] до даного часу не реалізовано. Відповідно до рішення загальних зборів ТОВ КБ «Експобанк» від 06.08.2007 року №3 Товариство з обмеженою відповідальність «Комерційний банк «Експобанк» було реорганізовано у Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» шляхом перетворення, а в подальшому згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 30.10.2009 року №4/2009 відбулася зміна найменування з Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк». Сторонами узгоджено та встановлено строки повернення кредиту згідно графіку прогнозованих погашень по кредиту. Однак позичальник [PERSON] порушив умови договору у зв'язку з чим станом на 24.02.2014 року виникла заборгованість, яка становить 680294 грн. 64 коп., з яких: 3176,69 дол.США (еквівалент 28393,26 грн.) -строкова заборгованість за кредитом; 14943,94 дол. США (еквівалент 133568,94 грн.) - прострочена заборгованість за кредитом; 8169,10 дол.США (еквівалент 73015,42 грн.)- прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 6192,15 грн.- прострочена заборгованість за комісією за кредитне обслуговування; 26631,21 дол.США (еквівалент 238029,75 грн.) - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості з 10.01.2008 року по 24.02.2014 року; 20190,78 дол.США (еквівалент 180465,21 грн.) - пеня за несвоєчасну оплату нарахованих процентів за користування кредитом з 10.01.2008 року по 24.02.2014 року; 20629,92 грн. - пеня за несвоєчасну сплату нарахованої щомісячної комісії за період з 09.01.2008 року по 24.02.2014 року. Вказані обставини підтверджуються даними договору кредиту і забезпечення № 237/АК-2007 від 05 грудня 2007 року, графіку прогнозованих погашень по кредиту до вказаного кредитного договору, що містяться в Додатку № 1, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» від 23 грудня 2009 року, витягу із статуту, банківської ліцензії на право здійснювати банківські операції в іноземній валюті, розрахунку заборгованості станом на 24 лютого 2014 року. В забезпечення повернення кредиту 05 грудня 2007 року між позивачем, суб»єктом підприємницької діяльності- фізичною особою [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника . Відповідно до пункту 1.3. Договору кредиту позичальник повертає Банку кредит у строки/терміни, що визначені графіком ( Додаткок №1 до договору), але не пізніше 04 грудня 2014 року. Відповідачами подано клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. За змістом ст.ст.256,257,267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права та інтересу, встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони у спорі. Договором кредиту і забезпечення №237/АК-2007 від 05.12.2007 року встановлена позовна давність тривалістю 3 роки, в тому числі і до вимог про стягнення неустойки (п.7.4 договору кредиту і забезпечення). Із заяв на переказ готівки, надісланих суду представником позивача та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що погашення боргу за кредитним договором останній раз проводилося [PERSON] 15 травня 2008 року. 12 лютого 2009 року, 27 квітня 2009 року, 21 травня 2009 року [PERSON] направлялися банком повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов»язання, в яких зазначалася прострочена заборгованість за кредитним договором та вимагалося виконати порушене зобов»язання. У зв»язку з невиконанням ФОП [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором позивач надіслав повідомлення-вимогу №926 від 14 вересня 2011 року про дострокове виконання зобов»язання за кредитом- повернення у 30-денний строк усієї суми заборгованості в розмірі 197763, 49 грн. (а.с.30). Аналогічне повідомлення-вимогу №925 від 14 вересня 2011 року було направлено позивачем на адресу відповідачки [PERSON] (а.с.32), в якому зазначено, що банк вимагає протягом одного робочого дня від дня отримання цього повідомлення, повернути банку в повному обсязі кредит, нараховані за його користування проценти, нараховану комісію та інші штрафні санкції. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема: зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення- невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Із матеріалів справи вбачається, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов»язань боржника за кредитним договором. У зв»язку з порушенням боржником виконання зобов»язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.7 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 14 вересня 2011 року повідомлення-вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту і пов»язаних з ним платежів. Пред»явивши 14 вересня 2011 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання й був зобов»язаний пред»явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати (постанова Верховного Суду України №8-190цс14). Із доданої представником відповідача копії поштової розписки вбачається, що [PERSON] отримала повідомлення банку від 14.09.2011 року - 18.09.2011 року. На підставі наведеного суд вважає, що порука припинилася, оскільки позивач протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явив позову до поручителя [PERSON] З врахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, пред»явлені позивачем до [PERSON] задоволенню не підлягають. Як з»ясовано судом 14 вересня 2011 року позивач направив [PERSON] повідомлення - вимогу про зміну умов кредитного договору, згідно з якою скористався своїм право, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України та пунктом 3.7 кредитного договору і змінив строк виконання за кредитним договором, зазначивши днем остаточного їх погашення 30 день з дня надіслання цієї письмової вимоги, тобто 14 жовтня 2011 року, а не 04 грудня 2014 року, як передбачено договором кредиту. Згідно постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач звернувся до суду з позовом 18 березня 2014 року. З врахуванням наведеного суд вважає, що до позовних вимог, пред»явлених до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, простроченої заборгованості за кредитним договором, пені за несвоєчасну сплату простроченої заборгованості та нарахованих процентів за період з січня 2008 року по 17 березня 2011 року підлягає застосуванню строк позовної давності, який на момент подачі позову сплив і в цій частині слід відмовити в задоволенні позову. Крім того, суд приходить до висновку, що сплив строк позовної давності і до вимог позивача про стягнення простроченої заборгованості за нарахованою щомісячною комісією за кредитне обслуговування та пені за несвоєчасну оплату нарахованої комісії відповідно в розмірі 6192 грн.15 коп. та 20629 грн.92 коп., оскільки початок перебігу строку позовної давності за останньою вимогою настав у вересні 2010 року, тому в задоволенні вказаних вимог слід відмовити. Відповідно до розрахунку за кредитним договором від 05 грудня 2007 року станом на 24 лютого 2014 року загальний розмір заборгованості відповідача перед банком за кредитом в межах 3 років до часу звернення з позовом становить28596,12 доларів США, що еквівалентно 255592,12 грн. та складається із: - 3176, 69 дол. США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 28393 грн. 26 коп.; -9287,99 дол. США простроченої заборгованості за кредитом за період з 24 березня 2011 року по 24 лютого 2014 року,що еквівалентно 83016,05 грн.; -3092,25 дол. США простроченої заборгованості за нарахованими процентами за період з 24 березня 2011 року по 24 лютого 2014 року, що еквівалентно 27638,53 грн.; -9122,15 дол. США пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості за період з 24 березня 2011 року по 24 лютого 2014 року, що еквівалентно 81533,78 грн; -3917,04 дол. США пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів за період з 24 березня 2011 року по 24 лютого 2014 року, що еквівалентно 35010,50 грн. Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи непомірно високий розмір пені за прострочення сплати кредиту та відсотків, з врахуванням принципу розумності та справедливості суд вважає, що є передбачені ст.551 ч.3 ЦК України підстави для зменшення розміру пені за несвоєчасну сплату простроченої заборгованості до 4500 доларів США, що еквівалентно станом на 24 лютого 2014 року 40221 грн. та для зменшення пені за несвоєчасну сплату процентів до 1500 доларів США, що еквівалентно станом на 24 лютого 2014 року 13407 грн. Таким чином з відповідача фізичної особи - підприємця [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача: - 3176, 69 дол. США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 28393 грн. 26 коп.; -9287,99 дол. США простроченої заборгованості за кредитом за період з 24 березня 2011 року по 24 лютого 2014 року,що еквівалентно 83016,05 грн.; -3092,25 дол. США простроченої заборгованості за нарахованими процентами за період з 24 березня 2011 року по 24 лютого 2014 року, що еквівалентно 27638,53 грн.; -4500 доларів США пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості що еквівалентно 40221 грн.; -1500 доларів США пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, що еквівалентно 13407 грн., а всього на загальну суму 192675 грн.84 коп. Відповідно до ч.2,3 ст.533 ЦК України якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами. Станом на день ухвалення рішення суду офіційний курс долара США становить 21,08 грн. Однак позивачем не змінено позовних вимог, тому з врахуванням принципу диспозитивності суд не може вийти за їх межі і проводить розрахунок заборгованості, виходячи з офіційного курсу долара, заявленого позивачем станом на 24 лютого 2014 року - 8,938 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України позивачеві слід присудити понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимг, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн.(платіжне доручення (а.с.1). Відповідачем при подачі заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної та касаційної скарги було сплачено судового збору на загальну суму 4506 грн. 60 коп. (квитанції а.с.75,106,180,206), витрати по якому він просить покласти на позивача. Позовні вимоги задоволено частково на 28,32%. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1034 грн. 81 коп. і з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3230 грн. 33 коп.

Outcome: approved