Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 500966495 від 09.12.2014р. у розмірі 28\~127,92 грн. Позовна заява мотивована тим, що банк надав відповідачу кредит у сумі 22\~218,44 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього. Однак відповідач порушує взяті на себе зобовязання щодо повернення кредитних коштів позивачу. В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 09.12.2014р. між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №\~500966495, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 22\~218,44 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього (а.с.4-9). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Отже, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Кредитного договору у позивача виникло право вимоги дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування такими коштами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором №\~500966495 від 09.12.2014р., яка відповідно до розрахунку станом на 10.07.2015р. становить 28\~127,92\~грн. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 22\~218,44 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1\~776,36 грн., заборгованості з комісії у розмірі 2\~933,12\~грн. та штрафу у розмірі 1 200,00 грн. (а.с.12). Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved