Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось до суду з позовом та просить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26 вересня 2014 року у виконавчому провадженні №44797032, винесену відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Одеській області скасувати, звільнити з-під арешту нерухоме майно Кошковської ([PERSON]) Іулія ([PERSON]) Віталіївни, а саме квартиру [ADDRESS]. При цьому позивач посилається на те, що 01 лютого 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого банк надав останній кредит в розмірі 85000 доларів США з оплатою по процентній ставці 12% процентів річних. В забезпечення умов виконання зазначеного договору 02 лютого 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] В ході виконання рішення Малиновського райсуду м.Одеси про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український [PERSON]» заборгованості, 26 вересня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] у тому числі і на вищезазначену квартиру. Позивач зазначив, що постанова про накладення арешту на все нерухоме майно боржника від 26 вересня 2014 року, перешкоджає банку реалізувати своє право на задоволення своїх вимог, шляхом реалізації іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитом, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав заяву якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просить розглянути за відсутності представника банку. Представник відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Одеській області у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 01 лютого 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 85000 доларів США з оплатою по процентній ставці 12% . 02 лютого 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS]. що належить позичальнику на праві приватної власності. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 06 квітня 2011 року з [PERSON], [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто борг за кредитним договором у розмірі 837341,26 гривень та судові витрати у розмірі 1730 гривень. 17 квітня 2011 року зазначене рішення набрало законної сили. В ході виконання рішення Київського райсуду м.Одеси від 06 квітня 2011 року, позивач дізнався, що 26 вересня 2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1231/11 виданого 14.05.2012 року Малиновським райсудом м.Одеси, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] у тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що накладення арешту на квартиру [ADDRESS] порушує право позивача на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. При таких обставинах та враховуючи, що в іпотеці Банку знаходиться лише квартира [ADDRESS], суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» частково, в частині звільнення з під арешту іпотечного майна.

Outcome: partial