Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON] (ПАТ «[PERSON]) звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з останнього суму не збереженого заставного майна в розмірі 3 млн. грн.. та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2010 року по кримінальній справі №1-621/10 директора Підприємства «Харківський Центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів правоохоронних органів «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» (скорочено - Підприємство «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ «COI України») [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності по обвинуваченню в злочині, передбаченому ч.2 ст.367 Кримінального Кодексу України на підставі ст.ст. 7 , 10 Кримінально-процесуального кодексу України та ст. 47 Кримінального кодексу України, припинено провадження по кримінальній справі і передано обвинуваченого [PERSON] на поруки трудового колективу TOB «Автоенергія 7». Постановою від 26.05.2010 року по кримінальній справі №1-621/10 Червонозаводського районного суду м. Харкова було встановлено, зокрема наступне: [PERSON] займаючи посаду директора Підприємства «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ «COI України» та являючись посадовою особою, наділеною організаційно-розпорядними і адміністративно-господарськими повноваженнями, згідно до контракту на управління підприємством від 09.06.2009г. та статутом підприємства «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ «COI України», в результаті неналежного виконання своїх службових обов'язків і внаслідок несумлінного ставлення до них, діючи по злочинній недбалості не підтримував в працездатному вигляді орендовані на нафтобазі ТОВ «АБТ-Алтек» резервуари РВС-1000 (№ 22) і РВС-2000 (№ 24) з дизельним пальним і гліцерином, що зберігається в них, що призвело до змішування дизельного палива і гліцерину, в наслідок чого, вони втратили товарні якості і в подальшому були утилізовані, згідно акту виконаних робіт від 02.10.2009р., за договором комісії №10.09-К від 10.09.2009г., чим завдав збитків підприємству ХЦ ПМТСРІПО ВОІ «COI України» та ВАТ «ВіЕйБі Банк» на загальну суму 5 501 361 гривень 83 копійки, у тому числі на суму 3 000 000,00 грн. втрачено майно в заставі ВАТ «ВіЕйБі Банк». Таким чином, в результаті неналежного виконання директором Підприємства «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ COI України» [PERSON] своїх посадових обов'язків щодо вжиття заходів по збереженню майна (гліцерину та дизельного пального, що обліковуються в балансі підприємства на рахунку №281), що є предметом застави згідно з Договором застави №276-ЗК/08 від 30.12.2008р., укладеним між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та підприємством «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ СОІУкраїни» вищезазначене майно, що перебувало в заставі ПАТ «ВіЕйБі Банк» було повністю втрачено і банку було заподіяно тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків на загальну суму - 3 000000 (три мільйони) гривень 00 коп. Всупереч вимогам п.2.1.10 Договору застави №276-ЗК/08 від 30.12.2008р. [PERSON] жодним чином до грудня 2009 року не повідомляв ПАТ «ВіЕйБі Банк» про втрату заставного майна. [PERSON] свою вину у скоєному ним злочині визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював, підтвердив суду вищевикладені факти, у скоєному розкаявся, прохав суд провадження по справі припинити і передати його на поруки трудовому колективу TOB «Автоенергія 7». Суд вивчивши матеріали кримінальної справи, всі дані про особу [PERSON] та вислухавши думку всіх сторін по справі і враховуючи, що Прокурор та законні представники цивільних позивачів проти заявленого клопотання обвинуваченого не заперечували, а також враховуючи, що [PERSON] раніш засуджено не було, він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, є інвалідом війни II групи, на обліку в психоневрологічному і наркологічному диспансерах не перебуває, з 29 березня 2010 року працює заступником директора по безпеці TOB «Автоенергія 7» де характеризується з виключно позитивної сторони і трудовий колектив цього товариства також надав до суду клопотання про передачу [PERSON] на поруки трудовому колективу, на підставі викладеного і норм ст.ст. 7 , 10 Кримінально-процесуального кодексу України та ст. 47 Кримінального кодексу України - Ухвалив Постанову від 26.05.2010 року, згідно до якої провадження по кримінальній справі №1-621/10 припинив, звільнивши [PERSON] від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу TOB «Автоенергія 7». Крім того, в Постанові від 15.05.2010 року по кримінальній справі №1-621/10 Червонозаводський районний суд м. Харкова, відмовив [PERSON] в задоволенні його заяві щодо звільнення з під арешту належного йому на праві власності нерухомого майна ( ? частини квартири [ADDRESS] та 1/4 частини квартири №73 по вул. 23 серпня в м. Харкові, 29), який було накладено під час досудового слідства по кримінальній справі. Так у вказаній Постанові від 15.05.2010 року по кримінальній справі №1-621/10 зокрема зазначено, що ПАТ «ВіЕйБі Банк», як цивільним позивачем по кримінальній справі під час досудового слідства було заявлено цивільний позов до [PERSON] щодо стягнення з нього завданої банку матеріальної шкоди в розмірі - 3 000 000 грн., який не було дозволено судом, оскільки кримінальну справу відносно зазначеної особи закрито на підставі ст.ст. 7-1, 10 КПК України та ст. 47 КК України у зв'язку з передачею [PERSON] на поруки. Також в цій Постанові від 15.05.2010 року Червонозаводським районним судом м. Харкова роз'яснено право ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо звернення до суду в порядку цивільного судочинства, для стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди завданої банку, так як відповідно до ч. 2 ст. 28 КПК України припинення кримінальної справи на підставі ст. 7-1 УПК України не звільняє особу, відносно якої припинена кримінальна справа, від матеріальної відповідальності. Також посилаються на те, що згідно до умов Кредитного договору №16-К/08 від 28.05.2008р., ПАТ «ВіЕйБі Банк» як Кредитодавець надав боржнику - підприємству «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ СОІ України» як Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (Кредит) в сумі - 725 000,00 (сімсот двадцять п'ять тисяч) євро, з терміном остаточного повернення кредиту до 28 травня 2010 року включно та процентною ставкою за користування Кредитом 16 (шістнадцять) процентів річних, яка з 24 листопада 2008 року за домовленістю сторін та у відповідності до Додаткової угоди №7 від 24.11.2008р. до Кредитного договору №16-К/08 від 28.05.2008р. була збільшена до 17,5 % (сімнадцять цілих п'ять десятих) процентів річних. Кредит надавався боржнику на поповнення обігових коштів. У відповідності з умовами Кредитного договору №16-К/08 від 28.05.2008р. боржник - підприємство «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ СОІ України» повинно було повертати кредит по траншах в євро щомісячно рівними частками починаючи з 28 червня 2009 року, а також кожний місяць сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше 03 числа календарного числа місяця, наступного за тим за який вони нараховані. Також в позовній заяві зазначено, що в якості забезпечення виконання боржником підприємством «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ СОІ України» всіх своїх зобов'язань за Кредитним договором №16-К/08 від 28.05.2008р., в т.ч. щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та підприємством «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ СОІ України» було укладено Договір застави №276-ЗК/08 від 30.12.2008р., відповідно до умов якого вказаним боржником - підприємством «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ COI України» передано в заставу ВАТ «ВіЕйБі Банк» належні йому на праві власності товари в обороті: гліцерин та дизельне пальне на загальну суму З 000 000,00 (три мільйони) гривень 00 коп. (вартість вказаного заставного майна станом на 30.12.2008р. згідно до виписки з балансу підприємства по рахунку №281, без урахування ПДВ). Також, як зазначено у позовній заяві, вказана застава рухомого майна була обтяжувачем в особі Харківської філії ВАТ «[PERSON] відповідно до закону зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Однак боржник - підприємство «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ COI України» свої зобов'язання за Кредитним договором №16-К/08 від 28.05.2008р. щодо своєчасного погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших платежів не виконувало. 13 березня 2009 року Господарським судом Харківської області за заявою Підприємства «Харківський Центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів правоохоронних органів «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» винесено ухвалу про порушення провадження по справі №Б-39/61-09 про банкрутство та відкриття процедури санації зазначеного підприємства. Відповідно до вказаної Ухвали суду Господарським судом Харківської області від 13.03.2009р. керуючим санації призначено директора Підприємства «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ COI України» [PERSON] та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Таким чином, як зазначено у позовній заяві, [PERSON] своїми діями завдав ПАТ «ВіЕйБі Банк» матеріальних збитків в сумі - 3 000 000,00 (три мільйони) гривень 00 коп. На підставі викладеного позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь відповідача 3 млн. грн.. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надавши суду пояснення про те, що представник позивача, який подав до Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву від імені ПАТ «ВіЕйБі Банк» не мав відповідно до статуту зазначеної банківської установи таких повноважень. По друге: його батько [PERSON] хоча і був директором Підприємства «Харківський Центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів правоохоронних органів «Всеукраїнської організації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» фактично не керував даним підприємством. Крім цього, договір застави не підписував, що встановлено висновками почеркознавчої експертизи, проведеної під час досудового розслідування по кримінальній справі № 63110457, проведеної Науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області, а також іншими матеріалами кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], яка закрита провадженням постановою Дзержинського районного суду м. Харкова на підставі ст.. 6 п.8 КПК України, тобто у зв’язку зі смертю обвинуваченого. Також послався на те, що відповідач (довіритель) є інвалідом, страждає на психіатричну хворобу, з приводу якої періодично перебуває на лікуванні у КЗОЗ ХМКЛ № 3. Таким чином, з нього не можу бути стягнута сума не збереженого заставного майна, оскільки його вина у цьому відсутня. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов’язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.10.10 року кримінальна справа відносно [PERSON] за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України закрита на підставі ст.. 47 КК України, 7-1, 10 КПК України. Підсудний звільнений від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «[PERSON] енергія 7». При цьому суд звертає увагу на те, що згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності не слід пов’язувати із визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненому злочині. Адже особа, даючи таку згоду, може і не визнавати себе (повністю або частково) винною в інкримінованому їй злочину. Відповідно до постанови Червоно заводського районного суду м. Харкова від 26.10.10 року, суд у зазначеній постанові не наводив доказів вини [PERSON] , не приймав рішення про визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що зазначена постанова про звільнення особи від кримінальної відповідальності не є тим рішенням, в розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України, що само по собі породжує цивільно-правові наслідки, на які посилається позивач, і не потребує додаткового доказування. Крім цього, судом встановлено, що кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] була розглянута Червонозаводським судом м. Харкова з порушенням права на захист підсудного. Відповідно до вимог ст.. 45 КПК України (1960 року), особа, яка має психічні вади, потребує обов’язкової участі захисника під час провадження відносно неї кримінального судочинства. Оскільки [PERSON] страждає на психічну хворобу, участь захисника при досудовому розслідуванні кримінальної справи за його обвинуваченням, а також при розгляді справи судом, була обов’язковою. Проте з постанови Червоно заводського районного суду м. Харкова не вбачається, що у підсудного [PERSON] був захисник. Тому до його повного визнання винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, суд ставиться критично, оскільки справа розглянута з порушенням права на захист підсудного. Крім цього, судом оглянуті матеріали кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON], належним чином завірені копії якої приєднані до матеріалів зазначеної цивільної справи. З досліджених матеріалів кримінальної справи, висновків судово-почеркознавчої експертизи, показань свідків, вбачається, що [PERSON] фактично керівництво «ХЦ ПМТСРІПО ВОІ СОІ України» не здійснював, а всю роботу підприємства, в тому числі укладення кредитних договорів з позивачем, здійснював обвинувачений [PERSON] Підпис на договорі застави бензину та гліцерину, внаслідок неналежного зберігання яких у позивача виникло право на стягнення суми заставленого майна з відповідача, виконана не [PERSON], а [PERSON] (висновок експерта № 47 від 2012 року НДЕКЦ при ГУМВСУ в Харківській області). Також суд приходить до висновку про те, що позивачем, крім іншого, не доведено, що заставне майно визначально було у належному та придатному для подальшого використання стані, оскільки будь-які акти огляду та інші докази позивачем суду не надані. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed