Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.04.2015 року у розмірі 14963,39 грн., з яких: 7903,32 грн. заборгованість за кредитом, 4741, 95 заборгованість за пенею та комісією, 1158, 67 штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. В обґрунтування вимог вказує, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода), б/н від 23.04.2015 року, відповідно до умов якої, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10517, 79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобовязання не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту. У судове засідання представник позивача не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо зазначені ним причини визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 23.04.2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10517, 79 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення, що відповідає строку дії картки, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до договору кредиту погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами надання кредиту. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Судом встановлено, що кредитором повністю виконано зобовязання перед відповідачем, який одержав кредит. Проте відповідач не виконує належним чином взятих на себе згідно кредитного договору зобов'язань ні в частині повернення кредиту, ні в частині сплати відсотків, що стверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідач належним чином не виконував свої зобовязання згідно умов і правил надання банківських послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 15.12.2016 року складає 14963,39 грн., з яких: 7903,32 грн. заборгованість за кредитом, 4741, 95 заборгованість за пенею та комісією, 1158, 67 штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Враховуючи наведене, банк просить стягнути з позичальника заборгованість на загальну суму 14963, 39 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованість по Генеральній угоді від 23.04.2015 року на загальну суму 14963,39 грн., з яких: 7903,32 грн. заборгованість за кредитом, 4741, 95 заборгованість за пенею та комісією, 1158, 67 штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1600, 00 грн.

Outcome: approved