Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м.Ужгороді звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 17050,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що зобов`язання позичальника перед банківською установою за кредитним договором не виконано. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. За умовами Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту №0182031200БС/2018-11 від 15 листопада 2018 року (надалі - Договір, а.с. 4-12) публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) в особі керуючого філією в АТ «Укрексімбанк» у м. Ужгороді, відкрив [PERSON] (далі - Позичальник) кредитну лінію шляхом надання кредитних коштів у розмірі 15000 грн., строком до 31.10.2020 року, із зобов`язанням щомісячно сплачувати проценти у розмірі 28% річних. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом Позичальник в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України та п.п. 3-7 Договору не виконав. Заборгованість Позичальника станом на 24.09.2019 (виписка, розрахунок, а.с.16-17, 18) за предметом позову у сумі 17050,30 грн. (в т.ч. 14992,40 грн. - основна сума боргу, 1901,46 грн. - прострочені відсотки, 28,32 грн. - пеня за прострочення погашення основного боргу, 128,12 грн. - пеня за прострочення погашення процентів), підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 1921 грн. (а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved