Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що 08 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» (далі Первісний кредитор) та ним було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до умов зазначеного договору Первісний кредитор відступив Позивачу право вимоги від [PERSON] (далі Відповідач) коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить Первісному кредитору на підставі Кредитного договору №11085649000 від 28 листопада 2006р. (надалі - Кредитний договір), а Позивач набув право вимоги грошових коштів від Відповідача. Відповідно до акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8.12.2011 р. від 06.03.2012 року Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 76639,22 грн., яка складається з наступного: 23401,82 гривень - заборгованість за кредитом; 40369,85 гривень - заборгованість за відсотками; 11909,24 гривень - пеня; 702,05 гривень - 3 % річних від простроченої заборгованості за кредитом; 256,25 гривень - 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках. Просив стягнути з Відповідача вказану заборгованість та судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору №11085649000 від 28 листопада 2006р., який був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], останній було надано кредит в сумі 25250,00 гривень строком до 28 травня 2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних. Своїм підписом в кредитному договорі Відповідач власним підписом засвідчив, що з зазначеними умовами надання кредиту йому надано повну інформацію (а. с.5-10). Первісний кредитор свої обов'язки за Кредитним договором виконав надавши Відповідачу споживчий кредит в розмірі 25250,00 гривень. Згідно до виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» який є правонаступником Первісного кредитора відступив ПАТ «ДельтаБанк» Право Вимоги, що за кредитами з моменту підписання Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття( а. с. 16-17). Згідно з актом прийому-передачі Документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року Первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги заборгованостей до боржників де зазначено у якості боржника - [PERSON], Кредитний договір №11085649000 з терміном повернення 28.05.08 р. ( а. с. 18). Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу фінансування під відступлення права грошової вимоги одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строку, платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення право грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредиту і таке виконання зобов'язання є належним. Крім того, не отримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь - який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник в судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що Відповідач в порушення умов Кредитного договору свої обов'язки не виконав, затримав сплату кредиту і станом на 25.06.2015р. має заборгованість за кредитом сумі 23401,82 грн. За таких підстав, коли встановлено, що з вини Відповідача зобов'язання перед Позивачем не виконано, Відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати від Відповідача повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно до наданої Позивачем довідки про заборгованість станом на 25.06.2015р. Відповідач має заборгованість по тілу кредиту у розмірі 23401,82 грн. ( а. с.12). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з п.1.3.1. кредитного договору за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 30% річних (а. с. 5). Відповідно до п.4.1. кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань передбачених договором зокрема,термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів а/або комісій, Банк має право на прострочену суму основного боргу нараховувати підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу (а.с.7). Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача по поверненню кредиту, за користування кредитом підлягають сплаті відсотки за користування кредитом 40369,85 грн. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.4.1. кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань передбачених договором зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів а/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених процентів, комісій, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Пеня нараховується за кожен день прострочення ( а.с. 7). Враховуючи наявність порушень з боку Відповідача по поверненню кредиту, процентів підлягає стягненню пеня у розмірі 11909,24 гривні. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки встановлений законом обов'язок Відповідача щодо погашення кредиту є грошовим зобов'язанням, а Відповідач у встановлені строки та належним чином його не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суму 3 % річних, які складають 702,05 грн. від простроченої заборгованості за кредитом та 256,25 грн. від простроченої заборгованості по відсотках. Таким чином заборгованість Відповідача перед Позивачем по кредиту становить 76639,22 грн., яка складається з наступного: 23401,82 гривень - заборгованість за кредитом; 40369,85 гривень - заборгованість за відсотками; 11909,24 гривень - пеня; 702,05 гривень - 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту; 256,25 гривень 3% річних від простроченої заборгованості по відсотках. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а судовий збір по справі не сплачений, з Відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати в дохід держави в сумі 766,40 гривень.

Outcome: approved