Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач, банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 14.06.2019 року було укладено договір про споживчий кредит №13150 (надалі - кредитний договір.) Відповідно до п.2.2. Кредитного договору [PERSON] було надано кредит в загальному розмірі 35 000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 13.06.2024 року. Вказує, що банк повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним із [PERSON] 14.06.2019 року, однак остання свої зобов`язання по кредитному договору не виконала і станом на 09.12.2019 у неї утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі - 30165,61 грн. А тому, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача до початку розгляду справи по суті подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через судове оголошення. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 14.06.2019 року було укладено Договір про споживчий кредит №13150 (а.с. 17-19). Відповідно до п.2.2. кредитного договору [PERSON] було надано кредит в загальному розмірі 35 000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 13.06.2024 року. Банк повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним із [PERSON] 14.06.2019 року. Згідно п. 2.4.1. за користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 (п`ятдесят шість) процентів річних. Зазначені в цьому пункті договору проценти ставки є фіксованими та застосовуються у відповідний період дії договору. Відповідно до п.3.1.1.2. кредитного договору банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна йому для використання на поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди банку. Відповідно до п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 583,33 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з липня 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Як з`ясовано судом, позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання і як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 09.12.2019 року заборгованість [PERSON] по кредиту становить 30165,61 грн., яка складається з: 30116,97 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 322,58 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 181,74 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 31,27 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 17,37 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 549, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги щодо стягнення вказаної заборгованості є правомірними і підлягають до задоволення. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1 921, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved