Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 08 червня 2016 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 13 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 9 419,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 25 червня 2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 17 912,70 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 7 141,09 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 3 683,83 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 5 427,16 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1 660,62 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 17 912,70 грн. та судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2016 року зупинено провадження в цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2018 року поновлено провадження по цивільній справі Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2018 року зупинено провадження по цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року поновлено провадження по цивільній справі Від представника позивача Мазай В.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. В порядку виконання судового доручення працівниками ДЗ «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» відповідачу [PERSON] вручено копію позовної заяви. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 13 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 9 419,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5). Відповідно до п. 1.1, 1.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт сторони погодили по Договору зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: проценти на 1 012,33 грн., комісію на 132,24 грн. та штраф на 516,05 грн., сума заборгованості по Договору-1 становить 10 219,01 грн. Згідно п. 1.1.3 Генеральної угоди дата погашення заборгованості за Договором-1 визначено 13 жовтня 2015 року. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості (приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт) банк надав позичальнику [PERSON] терміновий кредит у розмірі 9 419,01 грн. на строк 36 місяців з 13 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 9 419,01 в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця позичальник здійснює повернення кредиту банку в розмірі 341,72 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 жовтня 2015 року. З наданої копії Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 жовтня 2012 року вбачається, що угода укладена між [PERSON], однак зазначена угода підписана [PERSON] (а.с. 5 на звороті). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Відповідно до ст.1047 ЦК України заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики. Отже, умовами здійснення новації є, по перше, двостороння угода (домовленість), по-друге, дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), а по третє, це дійсність первинного зобов'язання. Тобто, юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобов'язання. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З наданих позивачем документів неможливо встановити чи є припиненими первинні зобов'язання, оскільки такі документи в матеріалах справи відсутні. Розрахунок заборгованості, що наданий позивачем, відображає вказані дані лише з моменту укладання Генеральної угоди. Позивачем не надані виписки по рахунках по кредитному договору у період з 22 березня 2007 року та по 14 жовтня 2012 року, та відповідні докази отримання відповідачем грошових коштів. Таким чином, суд приходить до висновку, що Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13 жовтня 2012 року не відповідає вимогам частини 2 статті 1053 ЦК України. Вищевказане узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року справа № 161/16891/15-ц. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, що визначено статтею 82 ЦПК України. Отже, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованим, недоведеними з його боку, а тому не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, суд приходить до висновку, що судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed