Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк», Банк, Кредитор) звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитом. Свій позов мотивує тим, що [PERSON], звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 10.05.2007р., згідно якої отримав кредит у розмірі 10200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком, договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 16.01.2016р. [PERSON] помер, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 9805,10 грн. 24.06.2016р. було отримано відповідь від Добропільської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON]. Тому позивач просить стягнути дану заборгованість з [PERSON], а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився. В позовній заяві просив у разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. 17.03.2017р. [PERSON] надала до суду свої заперечення на позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до яких пояснила, що 05.10.1991р. уклала шлюб з [PERSON], від якого 16.03.1997р. народилась дитина Марина. 16.01.2016р. [PERSON] помер, після смерті [PERSON] телефонувала працівникам банку з метою отримання нарахування відсотків за кредитом, також зверталась письмово, щодо отримання інформації стосовно кредиту, але відповіді так і не було. З позовними вимогами не погоджується, оскільки відповідно до заяви підписаної [PERSON], кредитний ліміт не може перевищувати 3000,00 грн., з березня 2011р. банком самостійно підвищений ліміт до 10200,00 грн. Вважає, що тіло кредиту в розмірі 12930,06 грн. не може перевищувати кредитний ліміт на 2730,06 грн. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.05.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 10200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком, договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо змін кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких позичальник при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Під борговими зобовязаннями сторони узгодили зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто заборгованість клієнта, що зазначено в п. 2.1.1.12.1 «Умовами та правилами надання банківських послуг». На підставі п. 2.1.1.12.2 в разі непогашення клієнтом боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем в якому були здійснені трати за користування кредитом клієнт сплачує відсотки у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Як встановлено із наданих документів, [PERSON] помер 16.01.2016р., у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 12930,06 грн. тіло кредиту, 2622,66 грн. відсотки за користування кредитом. Внесено коштів за користуванням кредиту в розмірі 5747,62грн., отже сума заборгованості складає 9805,10 грн. Згідно отриманої судом інформації від в.о. завідуючої Добропільської державної нотаріальної контори, 09.06.2016р. [PERSON] надала в Добропільську державну нотаріальну контору Донецької області заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)(ст.530 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)(ст.610 ЦК України). Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зі сплати неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Щодо посилання [PERSON] у своєму запереченні на те, що банк самостійно змінив кредитний ліміт, на великий розмір заборгованості, який не може перевищувати кредитний ліміт а також на невірний розрахунок заборгованості. Суд зазначає, що [PERSON] ніхто не примушував підписувати заяву (а.с. 16), своїм підписом погодився з тим, що ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови банку. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких позичальник при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Посилання гр.[PERSON] на невірний розрахунок заборгованості є методом самозахисту відповідача та оцінюються судом критично, оскільки [PERSON] своїм підписом погодився з тим, що ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Також відповідач не надав жодного доказу на неправомірне нарахування відсотків, тому у суду відсутні підстави для сумніву суми нарахованих відсотків відповідно до наданого банком розрахунку (а.с.6-15). Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги повністю, оскільки відповідач є спадкоємцем [PERSON] та подавала заяву про прийняття спадщини після його смерті. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600,00 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (100%). На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1054, 1216, 1282 ЦК України,

Outcome: approved