Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідачів суму боргу за договором кредиту в розмірі 94\~251,50 дол.США. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 19.12.2007 року було укладено кредитний договір № OD30АК12538355 згідно до якого відповідач отримав споживчий кредит в сумі 23\~209,82 дол.США. З часу отримання кредиту боржник належним чином не виконував грошове зобовязання в наслідок чого виникла заборгованість. Поручителем, згідно до договору поруки, за належне виконання боржником грошового зобовязання виступила [PERSON] Крім того, [PERSON], в забезпечення виконання грошового зобовязання передав в заставу кредитору автомобіль [NUMBER], уклавши відповідний договір застави. Рішенням суду від 04.11.2011р., в рахунок погашення боргу було звернуто стягнення на предмет застави. Разом із тим, [PERSON], автомобіль не передав, місцезнаходження транспортного засобу невідоме, отже рішення суду про звернення стягнення на предмет застави не виконано. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом, відсотки, штрафні санкції та сплачений судовий збір. Представник відповідачів вимоги позову не визнав та пояснив, що після набрання рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави законної сили, відповідач, згідно акту прийому-передачі, передав автомобіль працівникам ПАТ КБ «Приватбанк», а отже виконав рішення суду. Крім того, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові, оскільки відповідач [PERSON], припинив виконання грошового зобовязання з 30.07.2009 року, а ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду тільки 18.05.2015р. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 19.12.2007 року було укладено кредитний договір № OD30АК12538355 згідно до якого відповідач отримав споживчий кредит в сумі 23\~209,82 дол.США із кінцевим строком повернення до 18.12.2012 року (а.с. 13). Строк позовної давності, по всіх вимогах, що витікають з договору, встановлено пунктом 4.5 Договору та становить 5 років (а.с 14, зворот). На забезпечення виконання грошового зобовязання між [PERSON], та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір застави транспортного засобу автомобіля [NUMBER] (а.с. 37), також між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], було укладено договір поруки, згідно до якого поручитель взяла на себе солідарну відповідальність із позичальником за належне виконання останнім грошового зобовязання. Строк дії договору поруки встановлено п. 12 Договору згідно до якого порука припиняється по закінченні пяти років з дня настання строку повернення кредиту за Кредитним договором (а.с. 17), отже порука є дійсною до 18.12.2017 року. З 30.07.2009р., [PERSON], в односторонньому порядку припинив виконання грошового зобовязання (а.с. 5), в наслідок чого виникла заборгованість. ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку із порушенням [PERSON], умов договору звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу, який складав на той час 18\~720,21 дол.США. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.11.2011р., позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено та звернуто стягнення на предмет застави. Зазначене рішення суду до теперішнього часу не виконано. Станом на 02.04.2015 року сума боргу складає 94\~251,50 дол.США, в тому числі борг: за кредитом 22\~259,04 дол.США, проценти за користування кредитом 4\~537,58 дол.США, пеня 61\~624,48 дол.США, комісія 1\~332,09 дол. США, штраф 4\~498,31 дол.США (а.с. 5-7). В силу ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо грошове зобовязання визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Разом із тим, згідно до правового висновку висловленого в Постанові ВСУ у справі №6-190цс15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті. У справі, яка є предметом перегляду, кредитний договір укладено сторонами 19 грудня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті, а ПАТ КБ «Приватбанк» має ліцензію на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 21). Суд не приймає до уваги акт прийому-передачі транспортного засобу, оскільки у відповідачів відсутній його оригінал, а транспортний засіб до теперішнього часу зареєстрований на праві власності за [PERSON], (а.с. 49, 72). Також судом, не прийнято до уваги заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, про що зробили заяву відповідачі, оскільки згідно договору кредиту строк позовної давності встановлено сторонами в 5 років, крім того, він був перерваний предявленням позову до [PERSON], (ст. ст. 259, 261, 264 ЦК України). Також, не відбулося і припинення поруки, оскільки строк дії поруки встановлено договором згідно до якого порука припиняється по закінченні пяти років з дня настання строку повернення кредиту за Кредитним договором (а.с. 17). Враховуючи те що строк повернення кредиту встановлений до 18.12.2012 року, отже порука є дійсною до 18.12.2017 року (ч. 4 ст. 559 ЦК України). Не прийнято до уваги посилання представника відповідача (поручителя) про те, що відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя у звязку із зміною строку повернення кредиту, оскільки вимога до поручителя про повернення кредиту протягом пяти днів з дня отримання повідомлення направлена поручителю 02.04.2015р., (а.с. 9), а позов предявлено, в тому числі і до поручителя 18.05.2015р., (а.с. 2). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені нею судові витрати На підставі ст.ст. 554, 1046-1051, 1054 ЦК України,

Outcome: approved