Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 16 лютого 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNC0GK00000087, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3500 дол. США. Відповідач взяла на себе обовязки повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. У звязку із значним порушенням зобовязання за кредитним договором станом на 29 січня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 4465,24 дол. США: 3538,21 дол. США заборгованість за кредитом; 551,46 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 105,58 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 269,99 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що дійсно отримувала кредит на придбання житла, допустила порушення строків повернення кредиту у звязку із скрутним матеріальним становищем та зміною курсу долара США. також відповідач зауважила, що нею було сплачено страховку, на яку також нараховуються відсотки. Свій обовязок щодо повернення кредиту відповідач не заперечувала, проте не має можливості погасити заборгованість. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 лютого 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № DNC0GK00000087, відповідно до умов якого Позичальник отримала кредит у розмірі 3500 дол. США на купівлю будинку та 700 дол. США на сплату страхових платежів відповідно до умов договору на строк до 16 лютого 2027 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та щомісячно в період сплати в розмірі 0,205 від суми виданого кредиту. Погашення кредиту згідно з умовами договору мало відбуватися щомісячними платежами в період з 19 до 26 число кожного місяця в сумі 45,95 дол. США, що включає в себе заборгованість за кредитом, відсотками, винагороди, комісії (а.с.9-11). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 29 січня 2015 року становить 4195, 25 дол. США: 3538,21 дол. США заборгованість за кредитом; 551,46 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом; 105,58 дол. США заборгованість по комісії (а.с. 4-7). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. В судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач допустила порушення строків повернення кредиту, що не заперечувала сама відповідач. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про дострокове стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії законними та обґрунтованими. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так п. 4.1. договору передбачено, що при порушенні Позичальником зобовязань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні. За порушення зобовязання Позичальником позивачем нараховано пеню в сумі 269, 99 дол. США. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що Банк неправомірно нараховує відсотки не лише на кредит, а і на суму сплати страхових платежів, оскільки відповідно до умов договору 700 дол. США на сплату страхових платежів також було надано Позичальнику як кредит (п.7.1.), а тому нарахування відсотків на цю суму суд вважає правомірним. Також матеріалами справи підтверджується, що між закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» та [PERSON] дійсно 16 лютого 2007 року було укладено договір страхування № DNC0GK00031498, яким було застраховано нерухоме майно Позичальника (а.с.35-37) та договір особистого страхування № DNC0LK00031499 (а.с.38-40). Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача про неможливість погашення заборгованості у звязку із її скрутним матеріальним становищем, оскільки згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved