Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що на підставі укладеного 08 квітня 2008 року договору про іпотечний кредит № HEK0GІ0000006629, [PERSON] позивачем надано кредит у розмірі 106050,00 грн. зі сплатою 14,04 % річних та кінцевим терміном повернення до 08 квітня 2028 року. На підставі заяви позичальника від 08.07.2008 року вказаний кредитний договір переведено з валюти гривня в валюту долари США. Позичальник грошові зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 05.02.2015 року виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача 89083,25 доларів США, з них: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22\~423, 30 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 19\~380, 75 доларів США., заборгованість по комісії за користуванням кредитом у розмірі 4039, 46 доларів США., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 38984,45 доларів США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 13,90 доларів США, штрафу (процентна складова) у розмірі 4241,40 доларів США та судові витрати у розмірі 3\~654 грн. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з наступних підстав. Дійсно між Банком та його довірителем був укладено кредитний договір та іпотечний договір, за якими [PERSON] отримав для придбання будинку та земельної ділянки грошові кошти, однак доводи Банку щодо укладання додаткової угоди до кредитного договору № HEK0GІ0000006629 від 08.04.2008 року не відповідає дійсності, оскільки ні в доларах США ні в іншій іноземній валюті він коштів від позивача не отримував і заяву про переведення не підписував. В зв`язку з чим просила призначити почеркознавчу експертизу. Також, представник відповідача зазначає, що у позовній заяві ціна позову безпідставно завищена, тому просила призначити економічну експертизу. Крім того, Банк вже звертався двічі до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором у розмірі 106050,00 грн. рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області вказану позовну заяву було залишено без розгляду, та у справі № 2/2113/607/2012 у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» було відмовлено, які набрали законної сили. У зв`язку з тим, що відповідач заперечує факт отримання кредиту в іноземній валюті, а позивачем не надано доказів в підтвердження надання таких коштів, тому вимоги Банку про стягнення простроченої заборгованості в сумі 22423,30 доларів США є безпідставними. Також, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 19 березня 2014 року зазначає, що відповідачем було припинено виконання обов`язків по договору, а саме сплати платежів, у зв`язку із зловживанням з боку Банку, більше ніж три роки до звернення позивача з даним позовом, тому просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, cуд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений договір про іпотечний кредит № HEK0GІ0000006629, за яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 106050,00 грн. зі сплатою 15 % річних та кінцевим терміном повернення до 08.04.2028 року (а.с. 9 12). 17 липня 2009 року найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 22). Як вбачається із заяви на видачу готівки від 04 квітня 2008 року № 100, відповідач отримав 106050,00 грн. ( а.с. 94 кредитної справи). На підставі заяви відповідача від 08.07.2008 року залишок заборгованості за вказаним договором в сумі 105918,70 грн. було переведено з валюти гривня у валюту долари США (т. 1 а.с. 13), на підставі чого 11 серпня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № HEK0GІ0000006629 (т.1 а.с. 14-16). Отже, доводи представника відповідача про отримання кредиту у валюті гривні, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються матеріалам справи. Так, відповідно до п. 8.1 додаткової угоди станом на 11 серпня 2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит № HEK0GІ0000006629 від 08.04.2008 року складає 105996,35 грн., що еквівалентно 22844,04 доларів США (т. 1 а.с. 16). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитними коштами [PERSON] користувався, але не виконував належним чином грошові зобов`язання за договором, чим порушив умови договору про іпотечний кредит та додаткової угоди до нього. За розрахунком позивача станом на 05.02.2015 року заборгованість за договором становить 89083,25 доларів США, з них: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 22\~423, 30 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 19\~380, 75 доларів США., заборгованість по комісії за користуванням кредитом у розмірі 4039, 46 доларів США., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 38984,45 доларів США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 13,90 доларів США, штрафу (процентна складова) у розмірі 4241,40 доларів США (т. 1 а.с. 4- 7). За вказаних обставин, посилання представника відповідача під час слухання справи в суді про відсутність проведеного Банком розрахунку заборгованості за договором та безпідставність вказаного розміру заборгованості, суд не приймає до уваги, йому роз`ясненні права та обов`язки доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен довести свої заперечення за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57 59 цього ж кодексу, що розмір заборгованості у сумі 89083,25 доларів США та проведений Банком розрахунок заборгованості не вірні. Ухвала про призначення у справі почеркознавчої експертизи від 19.10.2016 року, проведення якої було доручено Херсонському відділенню Одеського НДІСЕ, залишена без виконання у зв`язку з відсутністю оплати вартості проведення почеркознавчого дослідження. Крім того, судом було задоволено клопотання та призначено у справі економічну експертизу від 07.02.2017 року, проведення якої було доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, вищевказана ухвала була повернена без виконання у зв`язку з нездійсненням оплати за проведення експертизи. Виходячи з положень ст.ст. 6, 526, 626 631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким чином враховуючи вищенаведене, суд визнає неналежне виконання [PERSON] грошових зобов`язань доведеним та таким, що порушує кредитний договір і правила ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 22\~423, 30 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 19\~380, 75 доларів США., заборгованість по комісії за користуванням кредитом у розмірі 4039, 46 доларів США., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 38984,45 доларів США, викладений в позовній заяві, суд вважає обґрунтованим позивачем та не спростований. Виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати процентів в іноземній валюті не є використанням іноземної валюти як засобу платежу, відповідно, дія ст. ст. 192, 533 ЦК України на дані правовідносини банку та позичальника не розповсюджується. Як вбачається з п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до п. 8.4 додаткової угоди до договору, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0.15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п. 5.3 Договору). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Як встановлено ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У зв`язку із цим відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафів у сумі 13.90 доларів США та 4241,40 доларів США. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. За вказаних обставин, та враховуючи умови договору суд вважає, що нарахована банком неустойка (пеня), не можуть бути стягнуті в іноземній валюті. Отже, пеня нарахована Банком підлягають стягненню з відповідача у гривні в розмірі 701330,25 грн. (38984,45 Х 17,99). За цих обставин та відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, Банк має право вимагати сплату процентів, пені та комісії. Доводи представника відповідача щодо пропущення строку позовної давності свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1\~ст.259 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново(ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України) Згідно ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд, відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Так, п. 5.5 додаткової угоди до договору, відповідно до вимог ст. 259 ЦК України, позовна давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором збільшено до 5 років. Як вбачається з виписки банківського рахунку [PERSON] за період з 08 квітня 2008 року по 05 лютого 2015 року останній платіж, що здійснював відповідач на погашення кредитної заборгованості, датовано 18.11.2009 року (а.с. 4-7). За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] здійснивши оплату кредитної заборгованості 18.11.2009 року вчинив дії, що свідчить про переривання перебігу п`ятирічного строку позовної давності, визначеної сторонами кредитного договору, тому перебіг строку позовної давності починається заново. Банк звернувся до суду 20 квітня 2015 року (а.с. 1), тобто в межах строку позовної давності, встановленого за домовленістю сторін кредитного договору. Отже, підстави для застосування позовної давності відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає визнаний судом розмір боргу за Договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені останнім і підтверджені документально судові витрати підлягають стягненню пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог в розмірі 3479, 654 грн. (а.с. 23). На підставі викладеного,

Outcome: approved