Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на наступні обставини. Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» та [PERSON] 09 грудня 1985 року уклали договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36?% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання не виконав, тому позивач просить суд стягнути заборгованість у розмірі 35839 грн 52 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав із підстав, зазначених у ньому, проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с. 20). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся (а.с. 29, 33-36) за адресою місця проживання (а.с. 24). З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам частини 2 статті 158 та статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. Позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1100 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36?% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-13). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4-6) станом на 31 січня 2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 березня 2008 року перед позивачем у розмірі 35839 грн 52 коп., яка складається з такого: 1948 грн 02 коп. заборгованість за кредитом; 28285 грн 14 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3661 грн 62 коп. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн 00 коп. штраф (фіксована частина); 1694 грн 74 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5?% від суми заборгованості (а.с. 11). Статтею 549 ЦК України встановлено, що грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання є неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Суть цивільно-правової відповідальності полягає в примусовому впливі на порушника цивільних прав і обовязків шляхом застосування щодо нього санкцій, які тягнуть за собою додаткові невигідні майнові наслідки. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Однак, статтею 61 Конституції України установлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі №?62003цс15, приписи якої, відповідно до частини 1 статті 3607 ЦПК України, є обовязковими для всіх судів України, зазначено, що одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема статті 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені у сумі 3661 грн 62 коп. Суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить із наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 32177 грн 90 коп., що в процентному відношенні становить 89,78 % від заявлених позовних вимог (35839 грн 52 коп). Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 89,78?% від сплачених позивачем 1600 грн, що становить 1436 грн 48 коп.

Outcome: partial