Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1), [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2), про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2007 р. між позивачем та відповідачем 1 був укладений кредитний договір № 28807С234 за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі - 2 000 000 доларів США з кінцевим терміном погашення 15.05.2015 р. зі сплатою відсотків у розмірі 11 % річних. Відповідач по справі зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. В забезпечення виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань згідно умов кредитного договору, 15.03.2010 р. року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 28810Р3. Згідно умов якого відповідач 2 поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем 1 взятих на себе зобов'язань. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача 1 станом на 15.03.2010 р. виникла заборгованість у розмірі 1 824 037,10 доларів США., з яких: 1 545 000 доларів США. - заборгованість за кредитом, 279 037,10 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 297 664 грн. 36 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 307 773 грн. 70 коп. - пеня нарахована на прострочену заборгованість за процентами. Відповідач 1 свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості за наданим кредитом та сплати процентів за користування ним, не виконав, в зв'язку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду. До початку судового засідання, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, крім того зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 122). На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 103 - 104), згідно отриманої відповіді відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 105 - 106). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик та телеграми зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Так, в судові засідання відповідачі викликалися судовими повістками - зі зворотнім повідомленням на 10.02.2015 р., 03.03.2015 р. (а.с. 118, 123 - 132). У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень представника позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідачів та постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, 21.11.2007 р. між позивачем та відповідачем 1 був укладений кредитний договір № 28807С234 за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 000 доларів США з кінцевим терміном погашення 15.05.2015 р. зі сплатою відсотків у розмірі 11 % річних. Відповідач 1 зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором (а.с. 5 - 17). Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявами на видачу готівки (а.с. 81) В подальшому, між позивачем та відповідачем 1 було укладено ряд додаткових угод до вищезазначеного кредитного договору (а.с. 18 - 56). В забезпечення виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань згідно умов кредитного договору, 15.03.2010 р. року між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 28810Р3, згідно умов якого, відповідач 2 поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед позивачем за належне виконання відповідачем 1 взятих на себе зобов'язань (а.с. 57 - 59). В подальшому, між позивачем та відповідачем 2 було укладено ряд додаткових угод до договору поруки (а.с. 60 - 69). У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідача 1 станом на 15.03.2010 р. виникла заборгованість у розмірі 1 824 037доларів США 10 центів, з яких: 1 545 000 доларів США - заборгованість за кредитом, 279 037 доларів США 10 центів - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 297 664 гривні 36 копійок - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом, 307 773 гривень 70 копійок - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом, що підтверджено наданим розрахунком (а.с. 70 - 72) та випискою по рахунку (а.с. 73 - 90). Розрахунки позивача, відповідачами, з посиланням на належні та допустимі докази, спростовані не були. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлялась на адресу відповідачів вимога про дострокове погашення заборгованості, однак, останніми вона отримана не була, а відтак, була повернута на адресу позивача за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 92 - 97). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки визначені в ст. 611 ЦК України, зокрема розірвання договору. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, розмір нарахованих позивачем неустойки у загальному розмірі 1 605 438 гривень 06 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом, як плати за користування кредитними коштами, докази часткової сплати 15.04.2014 р. заборгованості за відсотками та розміру фактично сплаченої суми основного боргу, з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає за доцільне на підставі ст. 551 ЦК України зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки до 802 719 гривень 03 копійки, як половина суми нарахованої в межах річного строку неустойки. На основі з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача 1 та відповідача 2 слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 1 824 037 (один мільйон вісімсот двадцять чотири тисячі тридцять сім) доларів США 10 центів, що за курсом НБУ станом 12.12.2014 року становить 28 586 865 (двадцять вісім мільйонів п'ятсот вісімдесят шість тисяч вісімсот шістдесят п'ять) гривень 76 копійок та 802 719 (вісімсот дві тисячі сімсот дев'ятнадцять) гривень 03 копійки - неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 3 654 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial