Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08.08.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № BLaЖГА00059705. Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу грошові кошти (кредит), а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі санкції. Сума кредиту 6000 гривень; термін повернення 08.08.2014 року. Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом становить 1,75 % від суми кредиту. Банк зі своєї сторони виконав договірні зобовязання в повному обсязі, а [PERSON] від виконання зобовязань ухиляється, а тому станом на 07 серпня 2015 року має заборгованість на загальну суму 6231 грн 86 коп, в тому числі: кредит 1080 грн 54 коп; відсотки 243 грн 11 коп; комісія 630 грн; плата за пропуск платежів 4278 грн 21 коп, яку позивач просив стягнути на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявився. Надав суду заяву у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив позов задоволити (а.с. 33). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилася. Подала до суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності. До вимоги позивача про стягнення плати за пропуск платежів у сумі 4278 гривень 21 копійки просила застосувати позовну давність (а.с. 44). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 08 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочене найменування: ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № BLaЖГА00059705, згідно якого [PERSON] надає Позичальнику грошові кошти в національній валюті України в сумі 6000 гривень у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, а Позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становлять невідємну частину цього Договору (а.с. 3-6). Кредит було отримано відповідачем [PERSON] 08.08.2011 року, що підтверджується меморіальним ордером № 313878 від 08.08.2011 року (а.с. 21). Відповідно до п.п. 1.5-1.6 Кредитного договору, за користування кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі 15% річних. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, строк кредитування становить з дня фактичного надання кредиту на умовах Договору включно по 08 серпня 2014 року. Строк кредитування може бути змінено на підставі домовленості сторін та/або на умовах цього Договору. Проценти та комісію за управління кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом (п. 2.4.2. Договору). У випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за Договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку (п. 3.3.3. Договору). У випадку невиконання Позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту (п. 4.2. Договору). Згідно п. 4.3 Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Розмір пені, передбачений п. 4.3. Договору становить 0,5%. Пеня розраховується за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Станом на 07.08.2015 року за відповідачем [PERSON] рахувалася заборгованість в сумі 6231 гривень 86 копійок, яка складалася із: кредиту 1080 гривень 54 копійки; відсотків 243 гривні 11 копійок; комісії 630 гривень; плати за пропуск платежів 4278 гривень 21 копійка (а.с. 10). Таким чином, сума заборгованості по поверненню кредиту, по сплаті відсотків та по сплаті комісії підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з [PERSON] штрафу (пені) за несвоєчасне виконання зобовязань у сумі 4278 гривень 21 копійки задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно положень ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з кредитного договору № BLaЖГА00059705, останній був укладений 08 серпня 2011 року на строк до 08 серпня 2014 року (термін повернення кредиту). У відповідності до п. 6.4 Договору, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за ним. Зі штампу на конверті слідує, що позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] 12 серпня 2015 року (а.с. 15). За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року. З огляду на правову природу пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Вказана правова позиція наведена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року по справі № 6-133цс14, за договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (Частина 1 статті 360-7 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений для стягнення пені (штрафу) і клопотання відповідача про його застосування підлягає задоволенню. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення № 63 про початок процедури ліквідації ВАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» (а.с. 5). З 20 березня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ВАТ «ВіЕйБі Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Відповідно до п.1 ч.3\~ ст. 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб,\~ уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п. 5 ч.1\~ ст. 48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб\~ уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. У відповідності до п.9 ч.1 ст.\~ 48, п.5 ч.2 ст.\~ 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб\~уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. \~ Відповідно до п. 22 ч. 1\~ ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч. 3\~ ст. 88 ЦПК України\~ якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial