Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11580,92 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 09.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №б/н, відповідно до умов якого, остання отримала кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на вказаному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У випадку незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Укладений між сторонами договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 31.05.2016 року перед банком утворилась заборгованість в загальній сумі 11580,92 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 230,03 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом 7173,23 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3150,00 грн.; штрафу 500 грн. (фіксована частина) та 527,66 грн. (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у виді судового збору. Одночасно з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, у якій останній також вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], не погоджуючись з заявленими ПАТ КБ «ПриватБанк» позовними вимогами в частині розміру стягнення з неї пені в сумі 3150,00 грн., подала письмові заперечення, у яких просила суд застосувати положення ч.2 ст.258 та ч.3 ст.551 ЦК України, а саме, застосувати строки позовної давності в цій частині у один рік, внаслідок яких стягненню підлягає пеня з 19 липня 2015 року по 18 липня 2016 року в розмірі 1100 грн., та зменшити розмір такої пені до 200 грн., як такий, що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом (230,03 грн.), оскільки на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, тому стягнення з неї значної суми заборгованості поставить її у складне матеріальне становище, а доходів, які б дали змогу сплатити дану заборгованість вона не має. Решту позовних вимог позивача - визнала. \~ В судове засідання 22.09.2016 року відповідач [PERSON] не зявилась, однак в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що підтримує подані нею заперечення, а також повідомила, що після укладення кредитного договору, 29.10.2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище останнього «Валюх», на ствердження чого до заяви додала копію паспорта громадянина України серії АЮ №169635, виданого Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 08.12.2011 року. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 550 ЦК України. З матеріалів справи встановлено, що 09.12.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом заповнення та підписання анкети-заяви, яка разом з памяткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договір про надання банківських послуг (а.с.6-7). Цією ж заявою відповідач підтвердила факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді, і з ними погодилась. Відповідно до умов договору, [PERSON] отримала кредит на кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних (базова % ставка в місяць 2,5 %) на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторонами також погоджено термін та розмір внесення щомісячних платежів на погашення кредиту. Отже, кредит надано відповідно до заяви клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг. За змістом ст.ст.509, 526, 530 ЦК України,\~зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства...., у строк, встановлений у зобовязанні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За змістом п.1.1.7.12, п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4, п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а також надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі порушення боржником строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, боржник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Згідно п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач дала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, а також надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі порушення боржником строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, боржник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Статтею 599 ЦК України визначено, що\~зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст.536 ЦК України,\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.1050 ЦК України,\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК. Розрахунком суми заборгованості по кредитному договору №б/н від 09.12.2010 року доводиться та обставина, що сума заборгованості за даним договором станом на 31.05.2016 року\~\~склала 11580,92 грн., з яких:\~\~сума основного боргу становить 230,03 грн.; заборгованість за процентами - 7173,23 грн.; заборгованість за комісією - 3150,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 1027,66 грн. (а.с.4-5). Відповідач, у поданих до суду запереченнях, просила застосувати позовну давність в один рік до вимог про стягнення пені. Частиною 3 статті 267 ЦК України\~встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що позивач визначив розмір пені в сумі 3150,00 грн. більше як за один рік, а саме, починаючи з 01.10.2013 року. Враховуючи клопотання відповідача, в силу ч.3 ст.267 ЦК України, у спірних правовідносинах в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за кредитним договором підлягає застосуванню термін позовної давності в один рік. Обраховуючи, на підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості, суму пені за один рік від дня звернення останнього до суду з даним позовом, встановлено, що її розмір становить 1100 грн., виходячи із наступних нарахувань: 3150,00 грн. (сума пені станом на 31.05.2016 року) 2050,00 грн. (сума пені нарахована до 30.06.2015 року). Окрім цього, до спірних кредитних правовідносин відповідач просить застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України. Згідно вимог зазначеної норми, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом указаної норми, суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність із розміром основного зобов'язання. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Розмір заборгованості та штрафних санкцій, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати ч. 3 ст.551 ЦК України\~або не застосувати, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 2 ч.1 ст.214 ЦПК України\~є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості. З огляду на те, що розмір неустойки у даній справі значно більший від розміру боргового зобов'язання: прострочене грошове зобов'язання за договором позики становить\~\~230,03 грн., а\~\~пеня складає 1100,00 грн., а також враховуючи інтереси відповідача, які заслуговують на увагу, а саме, перебування на її утриманні двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки Підгородненської сільської ради Любомльського району від 15.09.2016 року за вих.№290 та копією паспорта відповідача, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України, у звязку із чим зменшує розмір пені до 230,03 грн., тобто до суми основного боргу за договором позики. Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 8660,95\~грн., з якої: заборгованість за кредитом - 230,03 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом\~- 7173,23 грн., заборгованість за пенею та комісією 230,03 грн., штраф (фіксована частина)\~- 500 грн., штраф (процентна складова)\~- 527,66 грн. Крім цього, в силу вимог ч.1\~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені останнім судові витрати у виді судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial