Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 62990 грн. 86коп., з яких: 7806 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом; 48608 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 2975 грн. 76 коп. - штраф (процентова складова), у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами 03.09.2012 року кредитного договору № б/н, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 03.09.2012 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, пеню та комісію та штрафи, що станом на 30.11.2017 року складає 62990 грн. 86 коп. У судове засідання представник позивача не з'явився, з поданого до суду одночасно з позовною заявою клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду цивільної справи був повідомлений завчасно та належним чином, просив суд розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не зявилися до зали судового засідання. Відповідно до п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. 03.09.2012 року між сторонами укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. ст.1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до довідки про умови кредитування за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі 1,7% на місяць з розрахунку 360 календарних днів на рік. З матеріалів справи вбачається, що отримавши кредит в розмірі 8000 грн. 00 коп., відповідач лише частково погашав кредит та проценти по ньому, в результаті чого станом на 30.11.2017 року відповідачу нарахована заборгованість на загальну суму 62990 грн. 86 коп., з яких: 7806 грн. 65 коп. - заборгованість за кредитом; 48608 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 2975 грн. 76 коп. - штраф (процентова складова). Згідно з доданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача станом на 30.11.2017 року, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 48608 грн. 45 коп. складається з процентної ставки, яка на момент укладання договору між позивачем та відповідачем складала 20,40% на рік (1,7% на місяць), проте змінювалась в односторонньому порядку позивачем, зокрема: з 01.09.2014 рокудо 32,40% на рік (2,7% на місяць); з 01.04.2015 року до 42,00% (3,5% на місяць). Однак, відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Отже, незважаючи на те, що п.1.1.3.2.3 Умов передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним. За таких обставин підстав для застосування підвищеної процентної ставки немає. Отже, за період з 01.09.2014 року по 30.11.2017 року підлягала застосуванню відсоткова ставка у 20,40% річних. Таким чином, суд не може прийняти як належний доказ надані Позивачем розрахунки заборгованості процентів за користування кредитом, процентної складової штрафів та загальної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Так, розмір заборгованості по процентам відповідача перед Банком станом на 30.11.2017 року становить 5246грн. 59коп. (7806 грн. 65 коп. (заборгованість за тілом кредиту) х 20,40% : 360 днів х 1186 днів (кількість днів, за яку нараховується заборгованість, а саме з 01.09.2014 року по 30.11.2017 року) + 13 грн. 85 коп. (раніше нараховані проценти за користування кредитом, за період з 03.09.2012 року по 29.08.2014 року). Отже, процентна складова штрафу розраховується за наступною формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за відсотками) х 5%, та становить 652грн. 66коп. (7806 грн. 65 коп. + 5246 грн. 59 коп.х5%). Крім того, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка є обов'язковою для судів. Відповідно до змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку сума у 3100 грн. 00 коп. вказана одночасно як пеня та комісія, без уточнення її складових. Тобто, відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач. Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, а також зважаючи на норми ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією слід відмовити, стягнувши штраф передбачений договором. З огляду на все наведене вище, суд приходе до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14205 грн. 90 коп., з яких: 7806 грн. 65 коп. заборгованість за кредитом; 5246 грн. 59 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. коп. штраф (фіксована частина); 652 грн. 66 коп. штраф (процентова складова). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з платіжним дорученням № PROM6BBMSB від 26.12.2017 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. Частина задоволених позовних вимог складає 22,55% від заявлених вимог позивача, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 397 грн. 33 коп.

Outcome: partial