Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] ПРИВАТБАНК (надалі [PERSON]), звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 23.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір №HAD0GK01270044, за яким вона отримала кредит у розмірі 29000,00 дол. (США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін повернення кредиту до 22.03.2018 року(надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати [PERSON] грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязання за цим договором [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки. Свої зобовязання за Кредитним договором [PERSON] виконав повністю. [PERSON] порушили умови Кредитного договору і, станом на 29.09.2014 року, має заборгованість перед [PERSON] на загальну суму 359249,8 дол. США, що за курсом 12,90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.09.2014, складає 4634322,42 грн. , яку і просять стягнути на їх користь із відповідачів та судовий збір 3654,00 грн. Після уточнення позовних вимог вважають, що заборгованість за Кредитним договором, станом на 06.05. 2016, складає 119342,04 дол. США, що за курсом 25.12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.05. 2016, становить 2997872,04 грн. яку остаточно і просять стягнути з відповідачів на свою користь (т.3 а.с.6-13). Сторони про дату, час та місце судових засідань повідомлялися своєчасно судовими повістками про виклик, але в судові засідання не зявилися. Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідачів просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів(т.3 а.с.113)). Відповідач [PERSON] судові повістки про виклик до суду (в тому числі в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, які надсилалися їй на підставі письмової заяви від 11.02.2015(т.1 а.с.41), отримувала 31.01.2015, 11.02.2015, 26.05.2015, 16.06.2015, 14.07. 2015,11.08.2015,29.03. 2016,20.04. 2016, 11.07. 2016,14.07. 2016, 13.09. 2016(т.1 а.с.38, 45,94,122,134,150,218,229, т. 3 а.с. 57,70,79). Клопотань тощо не заявляла, про причини неявки до суду не повідомляла. Представник [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності (т.1 а.с.40), судові повістки про виклик до суду (в тому числі в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення на підставі письмової заяви від 11.02.2015(т.1 а.с.42), отримував 11.02.2015,26.05.2015,16.06. 2015, 14.07. 2015, 11.08. 2015,30.03. 2016, 20.04. 2016, 14.07. 2016, 13.09. 2016 (т.1 а.с.38, 46,93,123, 135,149,219,231,т. 3 а.с.69,81). У судові засідання, призначені на 14.07. 2015, 06. 07. 2016, 14.07. 2016, 03.10.2016, 25.10. 2016, представник [PERSON] надав клопотання про перенесення судових засідань на іншу дату у звязку із хворобою, 15.06. 2016 - у звязку із занятістю в іншому суді(т.3 а.с.37) Разом із тим на підтвердження захворювання та зайнятість у іншому суді доказів не було надано (т.1 а.с.128, т. 3 а.с.53,64, 90, 116). Відповідач [PERSON] судову повістку про виклик до суду на 16.06. 2015, копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження, за адресою вказаною в позовній заяві, яка співпадає із адресою його місця реєстрації, повідомленою підрозділом ГУ ДМС України в Харківській області(т.1 а.с.27) на запит суду, отримав 30.05. 2015 року. Також він отримав судову повістку про виклик до суду на 11.08. 2015,09.09.2015(т.1 а.с. 138,153). Інші судові повістки поверталися до суду відділом поштового звязку із відмітками - адресат не проживає. Про зміну свого місця проживання, перебування тощо суд не повідомив, клопотань не заявляв, заперечень на позов, пояснень не надав(т.1 а.с.108). Ухвалою суду від 16 червня 2015 року, за клопотанням представника [PERSON] [PERSON], [PERSON] була повідомлена про розгляд цієї цивільної справи, їй направлена копія заяви [PERSON] про залучення як третьої особи, копія ухвали суду від 16.07. 2015, розяснено права відповідно до ст.ст. 34-36 ЦПК України, які вона не отримала. Кореспонденція повернена до суду з відмітками відділення поштового звязку «не проживає», «за закінченням терміну зберігання» (т.1 а.с.110,116-117,132,140, 151,222,233). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторона та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд має визначати поважність чи неповажність причин неявки до суду. Крім того в газеті «Слобідський край № 87 від 21.07. 2016 було опубліковане оголошення про виклик до суду [PERSON]В та [PERSON] (т.3 а.с. 56, 67) . За таких обставин, зі згоди представника позивача, яка викладена в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, вивчивши письмові заперечення на позов представника відповідача [PERSON] [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити частково, виходячи із наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття\~15 ЦК України\~\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту\~цивільного права та інтересів\~зазначені в\~ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Зі змісту ч. 3\~ст. 16 ЦК України\~вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та зобовязань зокрема\~\~є договори та інші правочини.\~\~ Відповідно до\~\~ч.1 ст. 202 правочином є дія особи , спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно вимог ч.4\~ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі,\~\~встановленій законом. Відповідно до ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови , щодо яких за заявою хоча , однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом установлено, що [PERSON] є публічним акціонерним товариством, юридичною особою та має банківську ліцензію на надання банківських послуг (т.1 а.с.20-22). 23.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено кредитний договір №HAD0GK01270044, за яким вона отримала кредит у розмірі 29000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту 22.03.2018 року (т.1 а.с.11-14). Кредитний договір відповідає вимогам ст.ст. 626-628, 1054,1055 ЦК України і відповідно до ст.629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. В порушення умов Договору відповідачі, станом на 06.05. 2016, мають заборгованість перед [PERSON] у розмірі 119342,04 дол. США, що за курсом 25.12, відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.05. 2016, становить 2997872,04 грн. яка складається із наступного: - заборгованість за кредитом 24329,93 дол. США, - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 41470,11 дол. США, - заборгованість по комісії за користування кредитом 5742,00 дол. США, - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 47800,00 дол. США. Розмір заборгованості підтверджується належним розрахунком (т. 3 а.с.8-11). Порядок погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків, пені тощо визначені в Договорі кредиту, зокрема в п.1.1,п.1.2, п.п. 2.2.2-2.2.5,2.3.5, 3.1-3.114.1-4.3, та в розділі 7. Офіційний курс гривні щодо долара США станом на 06.05. 2016 року складає 2512.3024 грн. за 100 дол. США, що підтверджується фотокопією інформації офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України (т.3 а.с.12). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право [PERSON] достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п.4.1 Кредитного договору при порушені позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, [PERSON] має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити [PERSON] пеню в розмірі 1,00% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. В якості забезпечення зобовязань позичальника [PERSON] за Кредитним договором між [PERSON] та поручителями були укладені договори поруки. 23.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був украдений договір поруки № HAD0GK01270044/1, за яким він є поручителем перед кредитором, за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № HAD0GK01270044(а.с.15) Також 23.03.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був украдений договір поруки №HAD0GK01270044/2, за яким вона є поручителем перед кредитором, за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № HAD0GK01270044(а.с.16). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2016 року, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2015 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року за якими у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання вищезазначеного договору поруки недійсним, залишено без змін (т.3 а.а.93-95). Як вбачається з договорів поруки HAD0GK01270044/1, №HAD0GK01270044/2 : П.2. Поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів,пені та інших платежів, відшкодування збитків. П.3 Поручителі з умовами кредитного договору ознайомлені. П.4 У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні божники. П.11 Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. П.12. Порука за договором поруки припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Крім того в п. 16 договорів поруки конкретизовано, що їх предметом є надання поруки поручителями перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором HAD0GK01270044 від 23.03. 2007 року за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 32308,36 дол. США і вона повинна виконати такі зобовязання: -Повернути кредит у строк з 23.03. 2007 до 22.03. 2018. -Сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1,00% за місяць в період сплати з «21» по «25» число кожного місяця. - Здійснювати щомісячний платіж 457,52 дол. США який включає заборгованість за кредитом, відмотки, комісію. - Сплати відсотки за користування кредитом при порушенні боржником зобовязання по погашенню кредиту у розмірі 2,52% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. - Сплатити винагороди за надання фінансового інструмента та пеню. Па підставі п. 5 Договору поруки поручителям [PERSON] була направлена письмова вимога із зазначенням невиконаних зобовязань за Кредитним договором які підлягали виконанню протягом пяти календарних днів з моменту їх отримання (п.9. Договору поруки). Ця вимога поручителями залишена без задоволення. Так повідомленням від 16.10.2014 № 30.1.0.0/2-397 [PERSON] та [PERSON] було повідомлено про те, що [PERSON] не погашала заборгованість по кредиту та відсоткам за його використання, зобовязання за вказаним договором не виконані. Також відповідачам було запропоновано в термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, погасити прострочену заборгованість. Відповідачі були попереджені, що в разі несплати заборгованості за даним кредитним договором, позивач звернеться до суду. Це повідомлення було направлено позивачем 17.10.2014 року, що підтверджується фотокопією реєстру вихідних поштових відправлень(т.а.с.8-10). Згідно п.6 договорів поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій заяві кредитора, протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. За змістом ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись порукою. Статтею 553 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Зі змісту\~ст. 554 ЦК України\~випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2\~ст.555 цього Кодексу). Представник [PERSON] [PERSON] надав до суду письмові заперечення на позов в яких просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на наступне. Розрахунок боргу є необґрунтованим. Не зрозуміло чому розмір основного боргу складає 228520, 94 дол. США якщо у наданому позивачем розрахунку заборгованості сальдо поточне (3 графа) на 29.09. 2014 позичальником ([PERSON]В.) сплачено тіло основного боргу у розмірі 15775,71 дол. США. Таким чином борг має складати: 29900-15775,71 =13224,29 дол. США. Не обґрунтованим є розрахунок по відсотках, які обраховуються від суми основного боргу. Стягується штраф та пеня, які є різновидами неустойки. Не надано розрахунку пені,. Пеня в кілька разів перевищує розмір заборгованості по кредиту, що є необґрунтованим. (т.1 а.с.243-245). Щодо зменшених позовних вимог, викладених в уточненій позовній заяві [PERSON], від відповідачів та представника [PERSON] заперечень до суду не надійшло. Вивчивши письмові заперечення, суд вважає, що вони мають бути враховані частково. Так на спростування розрахунку боргу відповідачі належних доказів не надали, контррозрахунок не зробили, клопотань щодо призначення необхідних експертиз не заявили. Разом із тим позивач надав розрахунок заборгованості за договором починаючи з 23.03. 2007 року по 06.05. 2016 (т.1 а.с.4-6, т. 3 а.с.8-11). В розрахунку наведено розмір заборгованості на кожну дату як по кредиту з урахуванням простроченого тіла кредиту так і по відсоткам з визначенням прострочених відсотків, по комісії , пені тощо. Заперечуючи щодо розміру заборгованості по тілу кредиту, представник [PERSON] не взяв до уваги, що станом на 29.09. 2014 ця заборгованість складає саме 28520, 94 дол. США оскільки правильно відображена в Розрахунку заборгованості в колонках 3 і 4 як сальдо поточне і сальдо прострочене (13656,11 +14864,83 = 28520,94 дол. США). При цьому вбачається, що сальдо поточне і сальдо прострочене обраховуються окремо, оскільки відсоткова ставка поточна і відсоткова ставка прострочена мають різні розміри (колонки 5,6). На думку представника [PERSON] [PERSON] невірно розраховує відсотки по кредитую оскільки вони обраховуються від суми основного боргу. Разом із тим із Розрахунку [PERSON] вбачається, що відсотки нараховуються як на поточну заборгованість так і на прострочену заборгованість (колонки 8,9). Крім того в Розрахунку враховані погашені відсотки та загальна заборгованість по відсотках (накопичена). Приведений [PERSON] Розрахунок заборгованості, порядок її обчислення, відповідає умовам Кредитного договору, зокрема вп.п. 1,2, 2.1.5,2.1.6, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.3, 2.3.5 та в розділам 3,4,6, 7. Щодо заявленого представником відповідача [PERSON] [PERSON] клопотання про невідповідність розміру пені розміру основного боргу, суд вважає, що воно слушне з огляду на таке. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Частиною 3\~статті 551 ЦК України\~передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та інших обставин, які мають істотне значення. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, частина 3\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 3\~статті 10 ЦПК України\~щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Судом встановлено, що пеня нарахована у розмірі 47800,00 дол. США. Заборгованість за кредитом складає 24329,93 дол. США. Отже розмір пені майже удвічі перевищує заборгованість за кредитом. А тому, виходячи із засад розумності та справедливості (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України) розмір пені, яка підлягає стягненню, необхідно зменшити до розміру заборгованості за кредитом - 24329,93 дол. США. Щодо вимоги представником відповідача [PERSON] [PERSON] про необхідність відмови у позові у звязку із неможливість одночасного стягнення з відповідачів пені та штрафів, які є неустойкою, суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки, уточнивши позовні вимоги, [PERSON] не просить стягнути із відповідачів суми штрафу про що було зазначено в позовній заяві але тільки у її первісній редакції. \~\~\~\~ Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Клопотань про застосування позовної давності відповідачами не заявлено. Підстав для скасування прийнятих заходів забезпечення позову не вбачається. На підставі викладеного суд і дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 3, ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 202, ч.4 ст. 203, ст.ст. 526,553,554,546,549, 626,627,628, 638,1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 3,4,, 10,11,15, 32, 88, 209,212,214-215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial