Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Публічне Акціонерне товариство Дельта Банк звернулось в суд з позовними вимогами до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] кредитного договору №1901/0708/88-193 від 29.07.2008року останній були надані грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США із сплатою 11,9% річних на строк до 29.07.2018року. Відповідач зобов'язувався погашати кредит та сплачувати відсотки. З метою забезпечення виконання зобов'язання 29.07.2008 року позивач та відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки, згідно якого остання надала в іпотеку належне їй майно, а саме: квартиру №60 за адресою м.Тернопіль, вул.Шпитальній, буд.3. Проте, умови кредитного договору №1901/0708/88-193 від 29.07.2008року порушені, зобовязання по договору позичальник належним чином не виконує, в результаті чого станом на 28.07.2015року заборгованість за договором кредиту становить 164\~907,37 грн., з яких: 160242,08 грн. заборгованість за кредитом; 4665,29 грн. заборгованість завідсотками, а тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру №60 за адресою м.Тернопіль, вул.Шпитальній, буд.3, шляхом визнання право власності на вказану квартиру за ПАТ Дельта Банк. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не представив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення повторного заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 29.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1901/0708/88-193, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 000 доларів США із сплатою 11,9% річних на строк до 29.07.2018року. 25.05.2012року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012року приватним нотаріусом [PERSON]Г.). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №1901/0708/88-193 від 29.07.2008 року, відповідно до вищевказаного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань. Відповідно до представленого статуту ПАТ «Дельта Банк» погодженого Печерською районною державною адміністрацією у м. Києві від 01.10.2009 року відбулась зміна найменування Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк на публічне акціонерне товариство, яке є правонаступником всіх прав та обовязків Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Дельта». ВАТ «Сведбанк» виконав свої зобовязання згідно з договором та видав [PERSON] кредит в розмірі 20 000 доларів США. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 28.07.2015 року складала 164\~907,37грн., з яких: 7263,17 долари США, що еквівалентно 160242,08 грн. заборгованість за кредитом; 211,46 доларів США, що еквівалентно 4665,29 грн. заборгованість завідсотками. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. За нормами ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №1901/0708/88-193 від 29.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, згідно з умовами якого передано в іпотеку нерухоме майно квартиру №60 за адресою м.Тернопіль, вул.Шпитальня 3, загальною площею 67,6кв.м., житловою площею 32,9кв.м. За умовами ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. В силу ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно з п. 12.3.1 іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». На час розгляду справи судом встановлено, що кредитний договір №1901/0708/88-193 укладений 29.07.2008року між [PERSON] та АТ «Сведбанк» (публічне), право вимоги якого за кредитним договором з 25.05.2012року було відступлене АТ «[PERSON] банк», припинив свою дію з 19.07.2016року у звязку із повним виконанням позичальником [PERSON] зобовязань за вказаним Кредитним договором перед Кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника за кредитним договором, що підтверджується довідкою №05-3307625 від 20.07.2016року. А тому, системний аналіз доказів дозволяє суду зробити висновок про відсутність підстав до задоволення позову, у звязку з повним виконанням відповідачами кредитних зобовязань перед позивачем за\~ кредитним договором №1901/0708/88-193 від 29.07.2008року.

Outcome: dismissed