Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 11194946000 від 09 серпня 2017 року в розмірі 1306372,61 грн, яка включає: заборгованість за тілом кредиту - 13043,83 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 28470,39 грн; заборгованість за пенею - 231745,81 грн а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19595,60 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. 04 жовтня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва (суддя Астахова О.О.) відкрите провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 20 вересня 2018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву відповідно до наданих розрахунків заборгованості, а саме позивач, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 11194946000 від 09 серпня 2017 року в розмірі 1306372,61 грн, яка включає: заборгованість за тілом кредиту - 337649,35 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 736977,45 грн; заборгованість за пенею - 231745,81 грн а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 19595,60 грн. 20 травня 2020 року на підставі розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва, відповідно до пункту 19 розділу VІІІ Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 7.54 розділу VІІ Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. 20 травня 2020 року вказану позовну заяву, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було передано в провадження судді Савлук Т.В. 22 травня 2020 року вказана заява була передана судді Савлук Т.В. відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді. 22 травня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 29 жовтня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №11194916000. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 16390 доларів 10 центів США. Вказана суму кредиту дорівнює еквіваленту 82 770,00 грн за курсом НБУ України на день укладання Договору. ( а.с. 6-12). Відповідно до п. 1.3.1. договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 ( тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13% річних. Згідно п. 1.2.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 09 серпня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Відповідно до п.1.3.5. позичальник згідно умов Договору в день надання кредиту сплачує Банку у національній валюті комісію за надання кредиту у розмірі 20 (двадцять) доларів США, комісія нараховується та виплачується в гривні по курсу НБУ на дату нарахування. Згідно п.1.3.3. договору, нараховування процентів за Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов Договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами п.п.1.3.2.,5.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані Банком Позичальнику 1 які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем. Пунктом 1.3.4. договору встановлено строк сплати процентів з 01 по 09 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. ( а.с. 22-23). Як убачається із розрахунку заборгованості наданої позивачем, станом на 04.08.2017 рік за договором кредиту у [PERSON] утворилась поточна заборгованість яка становить 1 306 372,61 грн з яких: заборгованість по тілу кредиту - 337649,35 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 736977,45 грн., заборгованості за пенею - 231745,81 грн.. ( а.с. 18-21). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Крім того, виходячи з наданого позивачем розрахунку підтвердити заборгованість за тілом кредиту у розмірі 337649,35 грн. не є можливим. Відповідно до пункту 1.4 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11194946000 від 09 серпня 2007 року цільове призначення кредиту-кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання автомобіля, марки Nisan, моделі Almera Classic, рік випуску 2007, колір чорний, тип кузова-седан. Пункту 1.5 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11194946000 від 09 серпня 2007 року, Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у Банку. При цьому позивач не надав суду будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дату вручення картки відповідачеві, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Також, не було надано позивачем суду договору купівлі-продажу вище вказаного автомобіля, будь-якого іншого підтвердження про купівлю вище вказаного автомобіля або отримання відповідачем кредитних коштів передбачених Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11194946000 від 09 серпня 2007 року. Крім того, виписки з рахунку, у випадку, якщо він був відкритий на ім`я відповідача до позовної заяви також не додано. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки. Крім того, відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості, зокрема пені, відсотків за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11194946000 від 09 серпня 2007 року, останнім здійснено розрахунок заборгованості виходячи з суми заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 337649,35 грн, однак не доведено факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором саме в такому розмірі, про який зазначається вище. У зв`язку із недоведеністю, а саме відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором в розмір 337649,35 грн, а також наявності у позивача прав кредитора за кредитним договором, позовні вимоги щодо стягнення суми пені у розмірі 231745,81 грн та відсотків у розмірі 736977,45 грн є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про порушення позичальником [PERSON] умов укладеного договору, у зв`язку з чим позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 19595 гривень 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed