Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с.35-36), зазначено, що відповідно до умов договору від 10 жовтня 2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням позивальником зобов'язань за кредитним договором станом на 31 серпня 2014 року заборгованості за кредитом становить 37 552 грн. 73 коп. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 24045 грн. 82 коп. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 15128 грн. 14 коп.: 11 532 грн. 28 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3595 грн. 86 коп. - заборгованість по комісії та понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що дія договору не припинена, заборгованість в добровільному порядку не погашена. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, підтвердила суду факт укладення договору кредиту та порушення строків погашення кредиту. Разом з тим відповідач просила суд зменшити суму заборгованості, оскільки в неї не має можливості сплатити всю суму заборгованості, а з її заробітної плати вже автоматично відраховуються суми на погашення заборгованості. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 жовтня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник - закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту розміром 13000 грн. на платіжну картку на строк, що відповідає строку дії з умовами сплати відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Погашення заборгованості згідно з умовами договору мало здійснюватись щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Також умовами договору, а саме п. 5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань Позичальник сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір якої визначається Тарифами (а.с.16). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 31 серпня 2014 року становить 37 552 грн. 73 коп.: 12626 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом; 19319 грн. 16 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 5606 грн. 99 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом (а.с.7-9). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 24045 грн. 82 коп., в тому числі 12 626 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом, 7786 грн. 88 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2011 грн. 13 коп. -заборгованість по комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частка); 1121 грн. 23 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.6). З урахуванням даного рішення суду станом на 31 серпня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 15 128 грн. 14 коп.: 11 532 грн. 28 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3595 грн. 86 коп. - заборгованість по комісії. Доказів сплати суми заборгованості нарахованих процентів та комісії на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв'язку з чим суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по процентах та комісії. Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не протирічить вимогам ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про стягнення з її заробітної плати сум на погашення заборгованості за кредитом, оскільки такі доводи протирічать виписці з особового рахунку відповідача (а.с.38-47). Також є необґрунтованими доводи відповідача про неможливість погашення суми заборгованості у зв'язку зі скрутним матеріальним положенням, оскільки згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Підстав для зменшення суми заборгованості в суду не має, оскільки розрахунок суми заборгованості проведено у відповідності до умов договору, на які відповідач погодилась, підписавши заяву та отримавши кредитні кошти. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачем було сплачено судовий збір за подання заяви в розмірі 243 грн. 60 коп.(а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved