Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду\~\~з позовом про звернення стягнення, у рахунок виконання основного зобов'язання [PERSON] з погашення заборгованості за кредитним договором за № 297 МК Ф (10613247000) від 31 жовтня 2006 року у розмірі 3\~771\~100, 52 гривень на предмет іпотеки [PERSON], [PERSON] за іпотечним договором від 31 жовтня 2006 року та визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки - нежилих офісних приміщень №33, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 50-А, посилаючись на невиконання умов кредитного договору. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заперечення проти позову, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог ПАТ «Дельта Банк». Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 31 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правоприємником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір за № 297 МК Ф (10613247000), за умовами якого, банк зобов'язується надати позичальнику у вигляді поновлюваної кредитної лінії, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 116\~000 доларів США, зі сплатою 12, 3 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 31 жовтня 2009 року. Відповідно до п. 4.1. зазначеного договору, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит, сплатити нараховані банком проценти та комісії у порядку та терміни, встановлені договором. 31 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань за кредитним договором № 297 МК Ф від 31 жовтня 2006 року, іпотекодавці передають в іпотеку нерухоме майно - нежилі офісні приміщення №33, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 50-А, які належать на праві власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 27.10.2004 року за реєстровим № 5700 право власності зареєстроване 28.10.2004 року КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «ОМБТІ та РОН» 28.10.2004 року за № 5230407, 5230195, номер запису 3377 в книзі 38неж- 11 та договору купівлі - продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 24.02.2005 року за реєстровим № 517, право власності за яким зареєстроване 05.03.2005 року КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується Витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданими КП ««ОМБТІ та РОН» 05.03.2005 року за № 6674843, 6674763, номер запису 3377в книзі 41неж-129. Відповідно до п. 2.1.1, 4.1 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Боржником будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, у порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта-Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта-Банк» замінює АТ «УкрСиббанк», як кредитора, у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта-Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта-Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі кредитним договором за № 297 МК Ф (10613247000) від 31 жовтня 2006 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з\~\~розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Позичальник свої\~\~зобов'язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 24 листопада 2014 року, у нього виникла заборгованість за кредитним договором за № 297 МК Ф (10613247000) від 31 жовтня 2006 року у розмірі 3\~771\~100 (три мільйони сімсот сімдесят одна тисяча сто) гривень 52 копійки яка складається з: заборгованості за кредитом - 1\~742\~077 (один мільйон сімсот сорок дві тисячі сімдесят сім) гривень 22 копійки та заборгованості за відсотками - 2\~029\~023 (два мільйони двадцять девять тисяч двадцять три) гривні 30 копійок. Відповідно до\~\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. [PERSON] у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до цього\~\~Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно з ч.1. ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] з листом-вимогою про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення від погашення заборгованості. Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 4.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Згідно з п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із статтею 4\~\~Закону України «Про заставу», та/або предметом іпотеки, згідно із статтею 5\~\~Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке, відповідно до законодавства або кредитного договору, підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Відповідно до п.1.4. Іпотечного договору предметом іпотеки є нежилі офісні приміщення №33, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, буд. 50 [PERSON] чином Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджує свою дію на дані правовідносини. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно наявності рішення апеляційного суду Одеської області від 14.05.2015 року яким скасоване заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2014 року по справі № 2-5031/11 в частині солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Класик» заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» та відмовлено в задоволені позовних вимог про стягнення з [PERSON], ТОВ «Класик» на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідно до п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 - «При вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки». По справі № 2-5031/11 позов до [PERSON] подавався як до фінансового поручителя на підставі договору по поруки № 197/2 від 31.10.2006 року. Також судом не приймаються до уваги доводи Відповідача, надані в додаткових запереченнях на позов, стосовно спливу шестимісячного строку з дати виготовлення звіту про оцінку заставного майна, оскільки посилання на сплив такого строку зроблені в контексті ст.ст. 38 ,39 Закону України «Про іпотеку», в той час як заявлені позивачем вимоги врегульовані ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до Звіту по оцінку майна вартість нежилих офісних приміщень №33 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 50 А становить - 964\~949, 00 гривень. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору також підлягають задоволенню.

Outcome: approved