Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ ) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 12 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір без номера, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 05 серпня 2011 року кредитний ліміт по даному кредитному договору був збільшений до 15000 грн. Відповідачка, підписавши заяву, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір між [PERSON] та ПАТ. 30 квітня 2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ. 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. ПАТ свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. В зв'язку з тим, що [PERSON] умов договору належним чином не виконала, станом на 31 грудня 2013 року виникла заборгованість по кредитному договору без номера від 12 червня 2007 року в сумі 25345 грн. 48 коп., з яких: 14226 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 7810 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1863 грн. 30 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 1445 грн. 02 коп. - штраф. ПАТ просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та відшкодувати судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у письмовому клопотанні, поданому до суду, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання за викликом не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, суду надала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, при винесенні рішення просить враховувати, що на утримані вона має малолітню дитину. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 12 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір без номера, згідно якого банк надав [PERSON] кредитний ліміт у сумі 2500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості, що підтверджується копією відповідної заяви, доданої до матеріалів справи. 05 серпня 2011 року за згодою відповідачки кредитний ліміт по даному кредитному договору був збільшений до 15000 грн., що підтверджується відповідною випискою з рахунку, яка додана до матеріалів справи. Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь-який час змінити кредитний ліміт. Обумовлена сума кредиту [PERSON] була надана, що підтверджується відповідною випискою з рахунку, яка додана до матеріалів справи. Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Згідно ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 30 квітня 2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ. 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін, що підтверджується копією Статуту, доданою до матеріалів справи. Таким чином суд приходить до висновку, що ПАТ правомірно вимагає повернення кредитних коштів за кредитним договором, укладеним з [PERSON] № б/н від 12 червня 2007 року. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідачка не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 14226 грн. 71 коп. - за кредитом та 7810 грн. 45 коп. - по процентам за користування кредитом, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості по кредиту, доданими до матеріалів справи. Відповідачка не надала суду доказів вчасного повернення кредитів та погашення кредитів на день розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, при порушенні строків платежів за будь-ким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, відповідачка зобов'язана сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як зазначає позивач, [PERSON] допустила наявність заборгованості за кредитним договором понад 120 днів, а тому їй нараховано штраф в сумі 1445 грн. 02 коп., що підтверджується відповідними розрахунками ПАТ ціни позову, доданими до матеріалів справи. Суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачки суми штрафу. Разом з тим позивачем не надано суду доказів правомірності нарахування та вимоги сплати комісії, оскільки жодним з наданих суду документів нарахування таких виплат не передбачено. За таких обставин суд приходить до висновку, що в частині позову про стягнення з відповідачки суми комісії слід відмовити. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачені при подачі позовної заяви судові витрати: судовий збір.

Outcome: partial