Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №R53700211126В від 16 березня 2012 року, яка станом на 25 листопада 2015 року складає - 111330,10 грн., з яких: поточна заборгованість за кредитом - 10960,25 грн., прострочена заборгованості за кредитом - 30811,51 грн.; інфляційні витрати, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 4564,63 грн.; 3 % річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 511,04 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 15024,85 грн.; інфляційні витрати, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків - 2431,10 грн.; 3 % річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків - 267,96 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 246,15 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення - 46512,61 грн., а також судові витрати, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 38, 40) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати пояснення по суті предмету спору не скористався. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір за №R53700211126В, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на поточні потреби у сумі 80000,00 грн., зі строком повернення кредиту 16 березня 2016 року, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 31% річних, а Позичальник зобов'язувався погашати кредит та сплачувати проценти по кредиту, та повністю погасити заборгованість та сплатити за кредитом до його закінчення. Відповідно до п. 3.9 Кредитного договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 80000,00 грн., шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача, що підтверджується випискою по рахунку № 772912-2012/03119 від 16 березня 2012 року (а.с. 17) Згідно з п. 5.2.2 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки передбачені цим договором. Пунктом 5.3.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язана сплатити комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та строки, встановлені цим договором. Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Пунктом 9.4 Кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення цього договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених цим договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором. 27 лютого 2015 року (вих. №1842/1-2.21) ПАТ «ВТБ Банк» на адресу [PERSON] було направлено лист-вимогу, якою повідомлялось про порушення [PERSON] умов укладеного між сторонами кредитного договору, та наявність заборгованості, яка станом на 13 лютого 2015 року складає загальну суму 52850,79 грн., з яких: поточна заборгованість за кредитом - 34072,75 грн.; прострочена заборгованість за основним боргом - 7699,01 грн.; поточна заборгованість по процентам - 954,53 грн.; прострочена заборгованість по процентам - 4274,45 грн., штрафних санкцій - 5850,05 грн. та запропоновано погасити заборгованості за Кредитним договором №R53700211126В від 16 березня 2012 року протягом 30 календарних днів від дати отримання вимоги, однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку відповідача [PERSON] (а.с. 18) Так, статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від суми простроченої позики нараховується від дня, коли сума позики мала бути повернута, до дня її фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, передбачених договором позики. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Така правова позиція висловлена у Висновках Верховного Суду України, викладена у рішеннях прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої ст. 625 Цивільного процесуального кодексу України, безпосередньо у постанові Судової палати у цивільних та господарських справ Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15. Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору №R53700211126В від 16 березня 2012 року в частині своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та не сплачувались проценти за користування кредитними коштами в обсязі передбаченим кредитним договором, тому суд приходить до висновку, що Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» правомірно заявлені вимоги про стягнення з [PERSON] як боржника, заборгованості по кредитному договору, яка станом на 25 листопада 2015 року складає загальну суму 111330,10 грн., з яких: поточна заборгованість за кредитом - 10960,25 грн., прострочена заборгованості за кредитом - 30811,51 грн.; інфляційні витрати, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 4564,63 грн.; 3 % річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту - 511,04 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 15024,85 грн.; інфляційні витрати, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків - 2431,10 грн.; 3 % річних, нараховані у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків - 267,96 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 246,15 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочення - 46512.61 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи, надані позивачем розрахунки не оспорюються відповідачем, який не скористався процесуальним правом надати пояснення по суті предмету спору, та доказів, які мали спростувати викладені у позові розрахунки та факт неналежного виконання договірних зобов'язань. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним Договором №R53700211126В від 16 березня 2012 року в сумі 111330,10 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» понесені судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1669,96 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного доручення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved