Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 вересня 2011 року між публічним акціонерним товаристом «Дельта Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-03040-100911, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит на придбання майна в сумі 5867 грн. 95 коп. зі сплатою процентів 0,01 % в рік, а також за ведення кредитної справи плату в розмірі 1, 23 % в місяць. Станом на 13 серпня 2013 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 3686 грн.: 3252 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом та 433 грн. 08 коп. - заборгованість за комісією. Положеннями договору передбачено, що Банк у випадку порушення Позичальником строків сплати, передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. У зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3686 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши в позовній заяві про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 вересня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Банк) і [PERSON] (Держатель) було укладено кредитний договір №002-03040-100911(а.с.7-10). Відповідно до п. 1.1, п. 2.3 договору Кредитор надав позичальнику грошові кошти на придбання майна в сумі 5867 грн. 95 коп. строком до 9 червня 2012 року зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитом. Також п. 2.5 Договору передбачено плату за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 1,23 % в місяць. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка станом на 13 серпня 2013 року становить 3686 грн. 00 коп., з яких: 3252 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом; 433 грн. 08 коп. - заборгованість за комісією. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до розрахунку, наданому позивачем (а.с. 6) відповідач порушив передбачений договором порядок погашення заборгованості, тому вимоги позивача є законним, обгрунтовними та підлягають задоволенню. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи в суді сторонами не надано. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем, а саме судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved