Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» звернулось до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд задовольнити позовні вимоги про врегулювання розбіжностей, що виникли при укладенні договору між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та [PERSON] про приєднання до електричних мереж (стандартне приєднання) № 1610-1874 від 11.08.2016 року, виклавши: пункти 3.1.1, 8.5 в редакції позивача, а саме: -пункт 3.1.1. «Після здійснення Замовником оплати на умовах, передбачених у п. 4.3. Договору, забезпечити у встановленому порядку на підставі ТУ розробку, погодження та затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво мереж зовнішнього електропостачання обєкта Замовника (надалі ПКД) у нормативні терміни проектування та будівництва, які наведені у додатку № 2 до цього Договору.»; -пункт 8.5. «перелік невід'ємних додатків до цього Договору: 1. Додаток 1 - Технічні умови 2. Додаток 2 - Графік виконання робіт з проектування та будівництва, необхідних для надання послуги з приєднання», та стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позову зазначається, що до позивача надійшла заява [PERSON] про приєднання електроустановок певної потужності за адресою: вул. Тюленіна Сергія, буд. 10, м. Запоріжжя. Згідно даної заяви, відповідачем було заявлено величину максимального розрахункового прогнозованого навантаження потужності - 30 кВт. Позивачем на адресу відповідача було направлено проект договору про приєднання до електричних мереж №1610-1874 від 11.08.2016 року. 25.08.2016 року від відповідача надійшов протокол розбіжностей до договору. Згідно протоколу розбіжностей, відповідач не згоден з умовами пунктів 3.1.1., 8.5. Договору № 1610-1874 від 11.08.2016 року. Зі змісту запропонованої відповідачем редакції окремих умов договору вбачається, що останній пропонує встановити строк проектування та будівництва мереж зовнішнього електропостачання обєкта відповідача менший, ніж встановлено вимогами Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою НКРЕ від 17.01.2013 № 32 та іншими нормативно-технічними документами. Однак, за твердженням позивача, прийняття такої пропозиції призведе до порушення Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» чинного законодавства в сфері електроенергетики. Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься його заява, за змістом якої останній просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому, на підставі статей 224 226 Цивільного процесуального кодексу України,\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою представника позивача. За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі статтею 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що до ПАТ «Запоріжжяобленерго» надійшла заява [PERSON] про приєднання електроустановок певної потужності за адресою: вул. Тюленіна Сергія, буд. 10, м. Запоріжжя, відповідно до якої відповідачем було заявлено величину максимального розрахункового прогнозованого навантаження потужності - 30 кВт. Позивачем на адресу відповідача було направлено проект договору про приєднання до електричних мереж № 1610-1874 від 11.08.2016 року. 25.08.2016 року позивач отримав протокол розбіжностей до договору про приєднання до електричних мереж № 1610-1874 від 11.08.2016 року, згідно якого відповідач не згоден з умовами пунктів 3.1.1., 8.5. Договору. Відповідач пропонує встановити строк проектування та будівництва мереж зовнішнього електропостачання обєкта відповідача у строк не більший 30 робочих днів і виключити слова « 2. Додаток 2 Графік виконання робіт з проектування та будівництва, необхідних для надання послуги з приєднання». Звернувшись до позивача з заявою про приєднання електроустановок певної потужності [PERSON] має на меті набути статус споживача електричної енергії. Правовідносини споживачів та постачальників електричної енергії регулюються, зокрема, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 (далі ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок в редакції, затвердженої Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 20.06.2014 року № 469 (далі ПУЕ), Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими постановою НКРЕ від 17.01.2013 року №32 (далі - Правила приєднання). Абзацом 3 пункту 2.1.3. розділу 2 Правил приєднання зазначено строк надання послуги з приєднання для електроустановок першого ступеня потужності - 15 робочих днів від дня оплати замовником електропередавальній організації вартості приєднання відповідно до договору про приєднання. Для електроустановок другого та третього ступенів потужності цей строк становить відповідно 30 та 45 робочих днів. Інший строк виконання зазначених заходів погоджується із замовником у договорі про приєднання з посиланням на вимоги нормативних документів, що визначають строки проектування та будівництва. Наказом Міненерговугілля від 04.05.2011 року № 101 затверджені СОУ-Н МЕВ 42.2-37471933-45.2011 «Терміни проектування та будівництва підстанцій напругою від 6 кВ до 150 кВ та ліній електропередавання напругою від 0,38 кВ до 150 кВ» (далі СОУ-Н 2011), які встановлюють гранично допустимі тривалості проектування та будівництва підстанцій напругою від 6 кВ до 150 кВ та ліній електропередавання напругою від 0,38 кВ до 150 кВ, що поширюються на підприємства, щодо яких Міненерговугілля України здійснює управління корпоративним правами держави. Відповідно до пункту 1 таблиці 6.1. «Тривалість проектування та будівництва об'єктів електричних мереж напругою до 150 кВ за одно стадійного проектування» визначений термін виконання проектних та будівельних робіт з приєднання електроустановок відповідача по вул. Тюленіна Сергія, буд. 10, м. Запоріжжя, складає 12,2 місяця. Крім того, таблицею 5.1. «Коефіцієнти до норм тривалості проектних і будівельних робіт в ускладнених умовах» встановлені коефіцієнти до тривалості проектування та будівництва при виконанні робіт в складних умовах. Для приєднання електроустановок відповідача по вул. Тюленіна Сергія, буд. 10, м. Запоріжжя необхідно виконати: -Установку комірки КСО з ВН в РП-6кВ ТП-53. -Установку ТП-6/0,4 кВ з трансформатором потужності по розрахунку. -Будівництво ЛЕП-6кВ від РП6кВ ТП-523 до РП-6кВ ТП-6/0,4кв. -Будівництво ЛЕП-0,4кВ на з/б опорах з використанням СІП від РП-0,4кВ ТП-6/0,4 кВ (проект.) до межі земельної ділянки по вул. Тюленіна Сергія, буд. 10 м. Запоріжжя. -Прокладку СІП (перетином не менш 16 мм2) від опори ЛЕП-0,4 кВ (проект.) на межі земельної ділянки по вул. Тюленіна Сергія, буд. 10 м. Запоріжжя до ВРП-0,4 кВ житлового будинку. Приймаючи до уваги вищенаведене, позивачем в додатку № 2 до Договору «Графік виконання робіт з проектування та будівництва» встановлений строк 12,2 місяця для приєднання електроустановок відповідача. Редакція позивача пункту 3.1.1. Договору: «Після здійснення Замовником оплати на умовах, передбачених у п. 4.3. Договору, забезпечити у встановленому порядку на підставі ТУ розробку, погодження та затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво мереж зовнішнього електропостачання обєкта Замовника (надалі ПКД) у нормативні терміни проектування та будівництва, які наведені у додатку № 2 до цього Договору.» відповідає вимогам пункту 2.1.3. розділу 2 Правил приєднання, пункту 1 таблиці 6.1., таблиці 5.1. СОУ-Н МЕВ 42.2-37471933-45.2011 «Терміни проектування та будівництва підстанцій напругою від 6 кВ до 150 кВ та ліній електропередавання напругою від 0,38 кВ до 150 кВ», тому підстави виключити Додаток 2 до Договору з пункту 8.5. Договору, відсутні. З вищевикладеного вбачається, що редакція пунктів 3.1.1., 8.5 Договору, що викладені в протоколі розбіжностей відповідача, суперечить пункту 2.1.3. розділу 2 Правил приєднання,\~\~ пункту 1 таблиці 6.1., таблиці 5.1. СОУ-Н МЕВ 42.2-37471933-45.2011 «Терміни проектування та будівництва підстанцій напругою від 6 кВ до 150 кВ та ліній електропередавання напругою від 0,38 кВ до 150 кВ», затверджених наказом Міненерговугілля від 04.05.2011р. № 101. Таким чином, за висновками суду пропозиції позивача щодо визначення умов договору є цілком обґрунтованими та законними. Оскільки між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а, згідно статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, позивач звернувся до суду щодо урегулювання розбіжностей, що виникли при укладенні договру про приєднання до електричних мереж. Відповідно до частини 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту. Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів (частина 6 статті 179 Господарського кодексу України). Статтею 181 Господарського кодексу України визначений загальний порядок укладення договорів, відповідно до якого господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. При цьому, відповідно до частин 3, 4 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини 1 цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму, тощо, у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірника протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. В силу частини 5 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. За змістом частини 7 статті 181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. Отже, частини 3, 4, 5, 7 статті 181 Господарського кодексу України застосовуються у випадку, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов. При цьому розбіжності до суду передаються лише якщо на це є згода обох сторін, за виключенням випадку, коли договір заснований на державному замовленні або укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону або виконавцем є монополіст на якого покладається обов'язок передати відповідний спір на вирішення суду, у разі отримання ним договору з протоколом розбіжностей, з якими він не згоден. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є монополістом на ринку приєднання електроустановок споживачів до місцевих (локальних) електромереж та в жодній формі не повинен зловживати своїм монопольним становищем, не врегулювання всіх умов Договору призведе до його не укладення, та як наслідок, до порушення законних прав та інтересів ПАТ «Запоріжжяобленерго», що полягає у наступному. Згідно з пунктом 1.3. Правил Електропередавальна організація не має права відмовити в приєднанні до її мереж електроустановки замовника за умови дотримання ним вимог цих Правил. Приймаючи до уваги вищенаведене, між позивачем та відповідачем повинен бути укладений договір про приєднання до електричних мереж. Пунктом 3 статті 184 Господарського кодексу України встановлено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору. Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України «Про електроенергетику» Електропередавальна організація, що здійснює передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, не має права відмовити замовнику, який має намір приєднати електроустановки до цих мереж, у наданні послуг з приєднання. Електропередавальна організація, що здійснює передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, не має права самостійно змінювати видані технічні умови на приєднання або скасовувати їх з підстав, які не передбачені договором про приєднання. Таким чином, оскільки саме відповідач є замовником, який письмово повідомив електропередавальну організацію про намір приєднати до електричних мереж свої електроустановки, тому на підставі вищезазначених норм Правил та Закону України «Про електроенергетику» він зобов'язаний укласти договір про приєднання до електричних мереж з ПАТ «Запоріжжяобленерго». Згідно з частинами 2 та 3 статті 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами. Предметом спору у даній справі є врегулювання розбіжностей що виникли при укладенні договору про приєднання до електричних мереж № 1610-1874 від 11.08.2016 року, тобто, установлення правовідносин, які мають місце між позивачем та відповідачем. Відповідно до\~статті 10 Цивільного процесуального кодексу України\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. \~Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим\~статтею 128 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав. Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач позовні вимоги не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі\~статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved