Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір № б/н від 08.11.2012 року, згідно з яким Банк надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 27169,93 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язаний повернути отриманий кредит, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки, передбачені договором. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 19.04.2015 року складає 22095,47 грн, з яких: заборгованість за кредитом: 13628,23 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом: 2582,92 грн, заборгованість з комісії за користування кредитом: 545,12 грн, штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди: 5339,20 грн. 27.01.2016 року представником позивача до суду подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8871,30 грн за кредитним договором від 08.11.2012 року, яка складається з наступного: 2512,97 грн - заборгованість за кредитом, 1019,13 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5339,20 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся, враховуючи доданого до позовної заяви про клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважав за можливе проводити розгляд справи без участі останнього. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просить суд врахувати його скрутний матеріальний стан та розстрочити суму заборгованості на дев'ять місяців, оскільки, на даний момент останній погасив більшу частину заборгованості. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 08.11.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 27169,93 грн. Відповідач підтвердив свою згоду підписом, на те, що заява разом з генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт становить кредитний договір (а.с.5,6). Кредит надавався зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється наступному порядку - починаючи з 01 по 25 числа кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Судом встановлено, що станом на 24.01.2016 року заборгованість за кредитним договором складає 8871,30 грн, з яких: 2512,97 грн - заборгованість за кредитом, 1019,13 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5339,20 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди та судові витрати (а.с.66-67). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідачем позовні вимоги визнано та таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи заяву відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором на 9 місяців шляхом сплати [PERSON] на користь позивача суми в розмірі 8871,30 грн., рівними платежами по 985,70 грн з першого по десяте число кожного місяця, починаючи з квітня 2016 року. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved