Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з вказаним вище позовом про звільнення автомобіля марки: ВАЗ 210994-20, рік випуску: 2008, реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] з-під арешту та припинити його розшук. Свої вимоги представник позивача обґрунтував наступним: 03.08.2009 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № OD30AD40300959 (далі - Договір), згідно умов якого Банк надав кредит у розмірі 54.526,76 грн. на термін до 13.08.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором, Відповідач надав в заставу Банку вищевказаний автомобіль, що належить [PERSON] на праві власності. Однак, на вказаний вище предмет застави державним виконавцем було накладено ряд арештів, які перешкоджають позивачу реалізувати своє першочергове право на задоволення своїх грошових вимог до позичальника, передбачене Законом України «Про заставу». Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд позов задовольнити. До судового засідання сторони не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність заочно, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідачі до суду не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи в їх відсутність та заперечень на позов до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. Суд, вивчивши матеріали справи, наявні у справі докази, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову, виходячи із нижче викладених підстав. Як випливає з матеріалів справи, 03.08.2009 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № OD30AD40300959, згідно умов якого Банк надав кредит у розмірі 54.526,76 грн. на термін до 13.08.2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором, Відповідач надав в заставу Банку автомобіль марки: ВАЗ 210994-20, рік випуску: 2008, реєстраційний номер: [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності. У відповідності до ч. 2 ст. 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Оскільки автомобіль, що належить [PERSON] знаходиться на зберіганні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за адресою: 65110, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 69/71, позивач звернувся з позовом про звільнення майна з-під арешту до Приморського районного суду м. Одеси. 06.02.2013 року відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області було накладено арешт на заставне майно, а саме: автомобіль марки: ВАЗ 210994-20, рік випуску: 2008, реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Також, 02.10.2013 року відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області було накладено арешт на вищевказаний автомобіль, а 24.10.2013 року відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області було оголошено його розшук. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 03.08.2009 року, а постанови про накладення арешту були винесені у 2012 - 2013 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно та про його звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно». Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved