Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON], серез засоби поштового звязку звернулося в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 89\~998, 26 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18 лютого 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», на даний час ПАТ «ВіЕйБі Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07/08/110-05/б, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 3300,00 доларів США з погашенням кредиту на умовах та в порядку, передбаченому договором кредиту, з відсотковою ставкою 19% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 17 лютого 2011 року. В забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобовязань за договором кредиту, 18 лютого 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязується нести солідарну відповідальність за виконання позичальником обовязків перед позивачем, що випливають з договору кредиту. Банк свої зобовязання за договором кредиту виконав повністю, натомість позичальником [PERSON] не виконувались обовязки щодо повернення кредиту та відсотків за користування ним, в результаті чого 01.10.2010 року Надвірнянським районним судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 42055,09 грн. Станом на 28.08.2015 року загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 8020,90 дол.США, що складається з заборгованості за кредитом 3300,00 дол.США, відсотків за користування кредитом 4720,90 дол.США, що по курсу НБУ21.425702 на 27.08.2015 р. дорівнює 171853,41 грн., а також 21686,48 грн. неустойки за несвоєчасне погашення кредиту. Таким чином заборгованість за кредитним договором складається із різниці нестягненої суми заборгованості по відсотках 3188,31 дол.США (по курсу НБУ в гривневому еквіваленті складає 68311,78 грн., штрафу/пені за несвоєчасне погашення кредиту (відповідно до п. 4.3 кредитного договору) 21686,48 грн. Враховуючи те, що відповідачі ухиляються від добровільного виконання своїх обовязків згідно договору, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просив ухвалити рішення про стягнення з них в солідарному порядку на свою користь зазначену заборгованість за договором кредиту від 18.02.2008 року та понесені по справі судові витрати. Представник позивача в судове засідання подав письмову заяву, в якій повністю підтримала заявлені вимоги з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути по суті в їх відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки в суд відповідачів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав, суду пояснив, що з часу ухвалення рішення Надвірнянським районним судом 01.10.2010 року, яким повністю задоволено позовні вимоги банку та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] 42055,09 грн. заборгованості за кредитним договором, банк жодного разу не звертався до поручителя [PERSON] з вимогами про сплату нарахованих та несплачених [PERSON] коштів по кредитному договору, яка виникла після ухвалення судом рішення. Окрім того, термін повернення кредитних коштів закінчився ще 17.02.2011 року, а за вказаних підстав порука є припиненою, тому просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлена завчасно і належним чином, про причини неявки чи слухання справи в її відсутність заяви суду не подавала. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами кредитного договору, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником в порядку та строки відповідно до розмірів, визначених в кредитному договорі. Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», на даний час ПАТ «ВіЕйБі Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 07/08/110-05/б, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 3300,00 доларів США з погашенням кредиту на умовах та в порядку, передбаченому договором кредиту, з відсотковою ставкою 19% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 17 лютого 2011 року. Також 18 лютого 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязується нести солідарну відповідальність за виконання позичальником [PERSON] обовязків перед банком, що випливають з договору кредиту. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, [PERSON] належно їх не виконувала, в звязку з чим [PERSON] в 2010 році звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на27.07.2010 року. Рішенням Надвірнянського районного суду 01.10.2010 року позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено, стягнено в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 42044,09 грн., яка складалася із заборгованості за кредитом 3300,00 дол.США; заборгованості по відсоткам 1532,59 дол.США; неустойки за порушення виконання зобовязань 3878,60 грн. Однак, відповідач [PERSON] свої кредитні зобовязання і надалі не виконує, заборгованість не погашує, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28.08.2015 року, згідно якого заборгованість по кредиту становить: - заборгованість за кредитом 3300,00 дол.США, - заборгованість по відсотках за користування кредитом 4720,90 дол.США. загалом по кредиту та відсотках 8020,90 дол.США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на 27.08.2015 року (1 дол.США 21,425702) складає 171853,41 грн., - неустойка за несвоєчасне погашення кредиту 21686,48 грн. З врахуванням рішення Надвірнянського районного суду від 01.10.2010 року заборгованість за кредитним договором складається з: -різниці нестягнутої суми заборгованості по відсотках 3188,31 дол.США (по курсу НБУ 68311,78 грн.); -штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (відповідно до п.4.3 Кредитного договору) 21\~686, 48 грн. Згідно ст. 527 та ст. 530 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає зі суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із статтею 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи із зазначеного, відповідач [PERSON] зобовязана погасити заборгованість за кредитом. З урахуванням викладеного, вимоги позивача до [PERSON] про стягнення різниці несплаченої заборгованості по відсотках, а також пені, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно стягнення сказаної заборгованості з поручителя, то в даному випадку суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з ч. 2 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно договору поруки від 10.02.2008 року поручитель зобовязується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором погасити протягом 5 (пять) днів з моменту отримання повідомлення кредитора про невиконання боржником своїх зобовязань заборгованість по Кредитному договору, а кредитор зобовязується письмово повідомити поручителя про невиконання боржником своїх зобовязань (а.с.10). Як встановлено судом, строк кредитного договору визначено сторонами 17.02.2011 року, а за таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості за договором кредиту, починаючи з вказаного числа протягом наступного року. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Однак, в матеріалах справи не міститься даних про те, що [PERSON] надсилав [PERSON] повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за договором кредиту. Оскільки з позовом до суду позивач звернувся лише у вересні 2015 року, тобто з пропуском визначеного законом строку, суд прийшов до висновку про відмову в позові в частині стягнення заборгованості з поручителя в звязку з припиненням поруки. Тому, з врахуванням вище зазначеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову ПАТ «ВіЕйБі Банк». Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору згідно ст.88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача [PERSON] в сумі 1349,97 грн. на користь держави. На підставі наведеного, ст. ст. 251, 252, 526, 527, 530, 549, 550, 551, 559, 610, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved