Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43627, 02 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1600 гривень (а.с.1-2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 15.12.2011 року, укладеного між Банком та [PERSON], відповідач отримав кредит в розмірі 3200 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В обумовлені строки позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 43627, 02 гривень з яких: - 3097,77 грн - заборгованість за кредитом; - 34675,58 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3300,00 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн - штраф (фіксована частина); - 2053,67 грн - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій зазначає, що у разі неявки в судове засідання представника позивача просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення, про причини неявки суду не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю (а.с.43,45,49). Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 15.12.2011 року (далі - Кредитний договір), укладеного між Банком та [PERSON], відповідач отримав кредит в розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У встановлені строки [PERSON] свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків не виконує, чим порушує умови кредитного договору, та у зв'язку з чим виникла заборгованість, станом на 31.03.2017 року, в 43627, 02 гривень (а.с.3-4). Згідно ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved