Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось 09.09.2013 року до суду з позовною заявою, де просить звернути стягнення на предмети іпотеки - [ADDRESS], згідно відповідного договору, що був укладений із відповідачем [PERSON] в забезпечення належного виконання договору кредиту від 23.05.2008 року. Позивач зауважує, що згідно умов договору кредиту позичальник отримав грошові кошти в розмірі 22930,00 доларів США та зобов»язався здійснити їх повернення в строки та у розмірах, узгоджених сторонами. Вказуючи на те, що у зв»язку з неналежним виконанням умов договору кредиту станом на 06.08.2013 року виникла заборгованість в сумі 373282,91 грн., позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить відповідачу, виселити відповідача, а також інших осіб, що проживають за вищенаведеною адресою, із зняттям з реєстраційного обліку. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 23.05.2008 року між сторонами укладено договір кредиту, згідно якого позивач, що виступив кредитором, надав [PERSON] - позичальник, кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 24550,00 доларів США строком по 14.06.2032 року. Згідно умов договору позичальник зобов»язується повернути кредитні кошти, здійснити оплату відсотків в розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту. Сторонами обумовлено платіжний графік, у відповідності до якого позичальник повинен погашати заборгованість в період з 25 по 30 число кожного місяця у сумі 540,57 доларів США, що включає оплату заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді, комісії. 23.05.2008 року з метою забезпечення зобов»язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] як іпотекодавець передав, а ЗАТ КБ «ПриватБанк» - іпотекодержатель, прийняв, з метою забезпечення зобов»язань за договором кредиту від 23.05.2008 року, предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,39 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. У зв'язку з неналежним виконання умов договору позичальником виникла заборгованість, розмір якої станом на 06.08.2013 року складає 373282,91 грн., з яких: 132655,97 грн. (еквівалент 16602,75 долари США) - заборгованість по кредиту; 63711,78 грн. (еквівалент 7973,94 долари США) - заборгованість по відсотках; 15642,74 грн. (еквівалент 1957,79 долари США) - комісія; 250,01 грн. (еквівалент 31,29 долари США) - штраф (фіксована частина), 17763,45 грн. (еквівалент 2223,21 долари США) - штраф (процентна складова), 143258,94 грн. (еквівалент 17929,78 долари США) - пеня. Положеннями ст. 533 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки судом встановлено порушення зобов»язань позичальником, позов в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним Акціонерним Товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 40 Закону Украни «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Судом досліджено вимогу про звільнення приміщення, що направлялась відповідачу 15.06.2013, відтак вимога про виселення відповідача [PERSON] підлягає до задоволення. Водночас, вимога про виселення інших осіб не є конкретизованою, позбавляє можливості визначити належних відповідачів, а тому суд відмовляє у її задоволенні. Не підлягає також до задоволення вимога в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача. Так, відповідно до п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 405/2011, ДМС України відповідно до покладених на неї завдань: здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки. Орган міграційної служби не визначено відповідачем у справі, залучення даної особи за ініціативою суду не допускається. Суд також зауважує, що відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

Outcome: partial