Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06 серпня 2012 року між ПАТ «Банк професійного фінансування», правонаступник АБ «Ікар - банк» та ПАТ «Альфа-Банк», було укладено Договір купівлі-продажу кредитних портфелів, відповідно до яких відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №69/2/2008 від 26 вересня 2008 року, що було укладено між АБ «Ікар-Банк» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа - банк». Таким чином на даний час всі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ «Альфа - Банк». Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 20000,00 доларів США, а [PERSON] зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього і Графіком погашення кредиту. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши [PERSON], кредит у сумі 20000,00 доларів США. У порушення умов Кредитного договору, Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 09 серпня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 6239,83 доларів США, за відсотками - 1643,74 долари США, що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 26 вересня 2008 року Акціонерний банк «ІКАР - БАНК» з [PERSON], уклали Договір Поруки №500. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 26,09.2008 року Акціонерний банк «ІКАР БАНК» та [PERSON] уклали Договір Поруки №501. Однак, відповідачі не в повному обсязі виконують зобовязання. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 69/2/2008 від 26 вересня 2008 року в сумі 7883,57 дол. США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3149,18 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі Довіреності № 003047/16 від 10 жовтня 2016 року (а.с.40), не зявилася. 20 жовтня 2016 року на адресу суду надійшло Клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.39). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, він не скористався наданого йому законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2008 року Акціонерний банк «Ікар - Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 69/2/2008 (а.с. 4). Відповідно до умов Договору, [PERSON] було надано кредит у сумі 20000,00 дол. США з процентною ставкою у розмірі 12,9% річних та датою остаточного повернення кредиту 26 вересня 2028 року. Цільове використання кредиту визначено, як оплата вартості квартири за № 29 в буд. № 30 по вул. Перемоги в м. Горлівка Донецької області. Платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобовязань Позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені Графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, який є Додатком № 1 до цього Договору та є його невідємною частиною (а.с.5). Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу, кредит у сумі 20000 дол. США. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав. 26 вересня 2008 року АБ «Ікар - банк» та [PERSON] уклали Договір Поруки № 500, відповідно до умов якого, [PERSON], як поручитель, поручалася за [PERSON] за виконання ним обовязків, які виникли на підставі Договору. Відповідно до умов Договору відповідачі несуть перед Банком солідарну відповідальність за поручення зобовязань за договором (а.с. 6). 26 вересня 2008 року АБ «Ікар - банк» та [PERSON] уклали Договір Поруки № 501, відповідно до умов якого, [PERSON], як поручитель, поручалася за [PERSON] за виконання ним обовязків, які виникли на підставі Договору. Відповідно до умов Договору відповідачі несуть перед Банком солідарну відповідальність за поручення зобовязань за договором (а.с. 7) Однак, [PERSON] не в повному обсязі виконує зобовязання по кредитному договору. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 09 серпня 2016 року має прострочену заборгованість за кредитом 7883,57 дол. США яка складається з наступного: - 6239,83 дол. США заборгованість за кредитом; - 1643,74 дол. США заборгованість по відсотках. 06 серпня 2012 року між ПАТ «Банк професійного фінансування», правонаступник АБ «Ікар - банк» та ПАТ «Альфа-Банк», було укладено Договір купівлі-продажу кредитних портфелів, відповідно до яких відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №69/2/2008 від 26 вересня 2008 року, що було укладено між АБ «Ікар-Банк» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа - банк». Таким чином на даний час всі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ «Альфа - Банк» (а.с. 11-17). У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно зі\~ст.554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч.3\~ст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. Оскільки між банком та поручителями було укладено окремі договори поруки і в такому випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою та поруку не можна вважати їхньою спільною відповідальністю, тому суд приходить до висновку про стягнення загальної суми кредитної заборгованості в солідарному порядку з боржника та з кожного із поручителів окремо. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (з відповідними змінами та доповненнями), у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3149,18 грн. (а.с.28). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 3149,18 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача ПАТ «Альфа -Банк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі по 1049 грн. 73 коп. з кожного відповідача (3149,18 грн. /3). На підставі викладеного та

Outcome: approved