Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14602, 63 грн., у позові вказав, що 24.05.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1600,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. У порушення ст.ст.526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 р. має заборгованість в загальній сумі 14602,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1580,91 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 9100,17 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2750,00 грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 671,55 грн. - процентна складова. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14602, 63 грн., судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з клопотанням розгляд справи вести у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, за підставами, вказаними в позовній заяві, та в разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив заочно розглянути справу у відсутності відповідача за наявними в справі доказами. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до кредитного договору від 24.05.2013 року, укладеного з [PERSON], останній був наданий кредит у розмірі 1600,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою»та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 р. має заборгованість в загальній сумі 14602,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 1580,91 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 9100,17 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2750,00 грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 671,55 грн. - процентна складова. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повертати кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Однак, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідач зареєстрований та постійно проживає в місті Маріуполі за адресою: [ADDRESS] нарахування штрафів на суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.05.2013 року укладеним з [PERSON], є неправомірним. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та штрафу в розмірі 671,55 грн. (процентна складова) не підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача: заборгованість за кредитом - 1580,91 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 9100,17 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2750,00 грн., а всього - 13431,08 грн., задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1378,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 13431,08 грн. *100% : 14602,63 грн. ціни позову = 91,98%), тобто 91,98 % від ціни позову (91,98 % *1378,00 грн. :100%), що складає 1267,48 грн. На підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ч.2 ст.651, ст.1048, ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України,

Outcome: partial