Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07 жовтня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит №277_199, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 150 000,00 грн, зі сплатою 21% річних за користування кредитом, в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, строком на 60 місяців з остаточним поверненням кредиту не пізніше 05.10.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань, між ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки від 07.10.2013 року, згідно якого останні поручились перед кредитором боржника за виконання нею свого обов'язку щодо повернення суми кредиту, нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій. Зобов'язання щодо погашення позичальником та поручителями виконані не були, тому станом на 09.02.2018 року виникла заборгованість, яка становить 333 608,58 грн та складається з: боргу за кредитом - 137 428,05 грн; відсотків за користування кредитом з 02.07.2014 по 08.02.2018 в розмірі 108 036,83 грн; інфляційних втрат банку з березня 2014 року по грудень 2017 року за прострочення боргу за кредиту та процентів за користування кредитом - 108 036,83 грн; інфляційних втрат банку з 03.03.2014 по 08.02.2018 - 12186,02; пені по простроченому основному боргу та прострочених процентах за користування кредитом - 43, 94 грн. Виниклу заборгованість позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, а також просить покласти на них судові витрати. В судове засідання сторони не з'явились. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом розміщення повістки про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України» на сторінці Троїцького районного суду Луганської області. Заперечень на позов не надали. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 07 жовтня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №277_199, згідно якого позичальник отримала грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21,0% річних, з остаточним терміном повернення не пізніше 05 жотня 2018 року (а.с. 9-13). Сторони погодили, що кредит повертається згідно укладеного графіка платежів, щомісячно, рівними частинами (а.с.15). Згідно копії договору поруки від 07 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON], останні зобов'язались перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. У разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами договору відновлювальної лінії в порядку, передбаченому цим договором. (а.с.18). Відповідно до копії кредитної заявки від 10.08.2018 року, [PERSON] надала банку заявку про видачу кредиту в розмірі 150 000,00 грн строком на 60 місяців (а.с.27). 10.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] оформили у ПАТ «Державний ощадний банк України» заявки поручителів (а.с.29-30). Згідно заяви на видачу готівки №277_199 від 07.10.2013 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 150 000,00 грн (а.с.31). У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 4.2.2 Кредитного договору, банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених договором, вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами, або стягнення заборгованості з поручителя згідно з договором поруки. Відповідно до ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-116-цс13, у разі прострочення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належно не виконувала свої зобов'язання за договором про іпотечний кредит №277_199 від 07.10.2013 від року, внаслідок чого станом на 09.02.2018 року виникла заборгованість яка становить 333 608,58 грн та складається з: 22 500,00 грн - боргу по кредиту строковому; 114 928,05 грн - боргу по кредиту простроченому; 108 036,83 грн - суми несплачених відсотків по кредиту; 75 913,74 грн - суми втрат від інфляції; 12 186,02 грн - 3% річних; 43,94 грн - пені (а.с.5-8). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку за кредитним договором №277_199 від 07.10.2013 року, в сумі 333 564,64 грн, в яку входить сума боргу по кредиту строковому, простроченому, несплачені відсотки, втрати від інфляції, 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачами не спростований. В частині стягнення з відповідачів штрафних санкцій у виді пені в загальній сумі 43,94 гривень, суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Отже, зобов'язання за своїм значенням поділяються на: основні зобов'язання які можуть існувати самостійно, та додаткові (акцесорні) зобов'язання які забезпечують належне виконання основних зобов'язань і виникають та існують виключно за умови існування основного зобов'язання. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, основним зобов'язанням позичальника [PERSON] за кредитним договором є погашення кредитних коштів та сплата процентів за користування ними, додатковим зобов'язанням є сплата неустойки (штрафа, пені). Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористичная операція, в якому міститься м.Луганськ Луганської області. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а тому вона є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №277_199 від 07 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] вбачається, що позивачем до 14 квітня 2014 року, тобто до встановлення заборони нарахування штрафних санкцій, нарахована відповідачу пеня в сумі 43,94 грн (а.с.8). У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення пені також підлягають задоволенню. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з оригіналом платіжного доручення №3038421713 від 17 квітня 2018 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 5 004,13 грн (а.с.4). Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5 004,13 грн в рівних частках, з кожного по 1668,05 грн (5 004,13 грн/2 = 1668,05 грн) На підставі викладеного, ст. 526, 553,554, 610-612,625,628, 638, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved