Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 192/437 від 11 березня 2008 року у сумі 83210,56 грн., що складається за станом на 20 грудня 2013 р. із: -прострочених відсотків за період з 01 квітня 2009 р. по 31 грудня 2011 р. в сумі 82496,63 грн. та -пені у сумі 713,93 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 11 березня 2008 року відповідач уклав з Банком договір про іпотечний кредит № 192/437 , відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 200.000 гривень під 15,3% річних строком на 240 місяців на придбання квартири. Відповідно до розрахунку відповідач повинен був здійснювати щомісячне погашення кредиту у сумі 834 грн. та сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним. В судовому засіданні представники позивача Хорохоркіна М.В. та Скуратов В.В., що діяла на підставі довіреностей, підтримали позов у повному обсязі та пояснили, що відповідачу [PERSON] був наданий іпотечний кредит за договором № 192/437 від 11 березня 2008 року у сумі 200.000 грн. під 15,3% на 20 років, тобто 240 місяців на придбання житла, а саме на придбання трикімнатної квартири в [ADDRESS], що була оцінена в 286.690 грн. (договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Харцизького нотаріального округу), вказана квартира відповідно до укладеного в цей же день 11 березня 2008 р. договору передана в іпотеку позивачу. Відповідач повинен був щомісяця вносити до Банку по 834 грн. основного боргу та відсотки за користування кредитом. На протязі 6 місяців кредитний договір погашався, оскільки до Банку надходили щомісячні платежі, а після цього до теперішнього часу борг не погашається. Представники позивача надали суду копії переказу готівки за даним договором без підпису платника та пояснили, що борг за кредитом може бути погашений будь-ким без письмового доручення платника кредиту. Представники позивача підтвердили, що рішенням суду стягнута основна сума заборгованості за даним договором з [PERSON], виконавчий лист наданий до стягнення в ВДВС, хоча реальну ніякі суми за даним виконавчим листом не надходили та квартира, що знаходиться під іпотекою, не продана та навіть не арештована через відсутність на неї покупців. Представники пояснили, що нарахування відсотків та пені здійснено до 31 грудня 2011 р., оскільки відповідно до Порядку №420 подібні нарахування з 01 січня 2012 р. припинені. В судовому засіданні представники позивача Широбокова І.Б. підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що грошей в кредит не брав, ніяку квартиру в м. Іловайську не купував та не закладав її в іпотеку, гроші в погашення боргу за кредитом не вносив, хоча підтвердив, що в кредитному договорі, іпотечному договорі (оригінали яких були йому пред'явлені на його клопотання представниками позивача) присутні його особисті підписи, які з'явилися внаслідок шахрайських дій у його відношенні колишньою керуючою філією Ощадбанку [PERSON], її співучасників [PERSON] та дівчини на ім'я [PERSON], яка умовила його під невинним предлогом підписати деякі папери за 500 грн., що він і зробив у нотаріальній конторі в м. Харцизьку. Він писав відповідну заяву слідчому Харцизької прокуратури та не одержав відповіді по суті. Рішення Кіровського міського суду від 04 листопада 2009 р. про стягнення з нього суми заборгованості він не оскаржував, проте до теперішнього часу з нього не стягується реально ніякі суми за даним кредитним договором. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов позивача обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.530 ЦК України , якщо у зобов'язані встановлений строк(термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ч.1,2 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі)у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11 березня 2008 року відповідач уклав з позивачем договір про іпотечний кредит № 192/437, згідно якого отримав 200000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,3 % річних, кредит надано на 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10 березня 2028 року на придбання трикімнатної квартири за договором купівлі-продажу від 11 березня 2008 року, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Умовами договору ( п.1.5.Договору) передбачено сплату процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 834 грн. При виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами більше ніж на 2 місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредити, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором (п.4.2.2. Договору). За порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми Кредиту та своєчасної сплаті процентів за користування Кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим Договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової відсоткової ставки НБУ, яка діє на день порушення, за кожний день прострочення (п.5.2.Договору). Рішенням Кіровського міського суду Донецької області від 04 листопада 2009 року, що набрало законної сили 15 листопада 2009 року, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит № 192/437 від 11 березня 2008 року в сумі 212999 грн, що становлять прострочена заборгованість та прострочені відсотки станом на 1 квітня 2009 року. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, сума заборгованості за договором про іпотечний кредит№192/437 від 11 березня 2008 року станом на 20 грудня 2013 року становить 83210,56 гривень, що складається: - із прострочених відсотків за період з 01.04.2009 року по 31.12.2011 року в сумі 82496,63 грн. -та пені в сумі 713,93 грн. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, відповідач який не виконав зобов'язання належним чином за договором про іпотечний кредит № 192/437 від 11 березня 2008 року, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати відсотків та нарахована пеня, то з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 83210,56 гривень, що складається: - із прострочених відсотків за період з 01.04.2009 року по 31.12.2011 року в сумі 82496,63 грн. -та пені в сумі 713,93 грн. Рішення Кіровського міського суду Донецької області від 04 листопада 2009 року, яким з відповідача було стягнуто достроково суму кредиту, яке не виконано відповідачем, сума кредиту не повернута, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору і не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Посилання відповідача на ту обставину, що він не отримував вказаний кредит, не заслуговує на увагу, оскільки вищезазначеним рішенням суду, що набрало законної сили, було встановлено факт отримання ним кредиту, і його запереченням була надана відповідна оцінка, а тому ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді справи. Не підтверджені документально доводи відповідача щодо вчинення щодо нього шахрайських дій з боку колишньої керуючої філією Ощадбанку [PERSON] та її співучасника [PERSON], оскільки відповідно до вироку Харцизького міського суду Донецької області від 19 січня 2011 р. щодо вказаних осіб, [PERSON] не проходить потерпілим по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 832,11 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved