Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 11.02.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем «Mercedes-Benz E 220», реєстраційний номер [NUMBER] по вул. Куйбишева, 301 у м. Запоріжжя, скоїв наїзд на опору повітряної лінії № 7, електропередачі ПЛ-0,4 кВ від КТП 291 рб.2, що належить ПАТ «Запоріжжяобленерго». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдана шкода у розмірі 16502,27 грн., яку просили стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що про факт наїзду на опору патрульна поліція не повідомлялась, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Завдана шкода полягає у витратах підприємства, повязаних з відновленням опори, а підстави предявлення позову до відповідача його заява про визнання вини та намір відшкодувати завдану шкоду. Відповідач позов не визнав та пояснив, що 11.02.2016 року за кермом належного йому автомобіля знаходився його знайомий Сергєєв, який і скоїв наїзд на опору. Заяву до ПАТ «Запоріжжяобленерго» написав за проханням Сергєєва, який обіцяв відшкодувати завдану шкоду, але у подальшому відшкодовувати шкоду відмовився. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 1166, ч. 2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. За положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У п. 2 розяснення, яке міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З аналізу наведених норм права випливає, що доведення факту завдання майнової шкоди, її характеру та розміру покладається на позивача. Отже, позивач не надав докази на підтвердження того, що саме відповідач своїми неправомірними, винними діями завдав майнову шкоду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгунтованими, внаслідок чого в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed