Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2013 сторони уклали кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт протягом дії картки позивачем змінювався. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак [PERSON] не виконує умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 31.07.2016 в розмірі 20125,69 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Також відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 11.01.2013 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», які разом з «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають договір про надання банківських послуг, укладений між сторонами, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт протягом дії картки позивачем змінювався. Відповідач зобов'язався сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з розрахунком суми боргу заборгованість відповідача по кредитному договору станом на 31.07.2016 становить 20125,69 грн., а саме: 1791,48 грн. - заборгованість за кредитом; 13999,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 934,56 грн. - штраф (процентна складова). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитного договору від 11.01.2013 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Враховуючи те, що пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та Правил надання банківських послуг», які є частиною кредитного договору, встановлено обов'язок позичальника сплачувати банку заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту та сплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення кредиту, а також сплати процентів та штрафів, належних йому відповідно до умов кредитного договору та статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved