Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором в розмірі 47293,41 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №2158 від 23.12.2011, за яким відповідач отримав від банку кредит у розмірі 90000 гривень зі сплатою 10,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21.12.2018. В порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконає, у звязку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 03.08.2018 дорівнює 47293,41 гривень, з яких 33184,70 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 8771,79 гривень заборгованість за нарахованими відсотками, 4160,28 гривень інфляційне збільшення заборгованості; 1176,64 гривень - три проценти річних від суми заборгованості. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника банку, на позові наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 23.12.2011 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №2158, згідно з яким відповідач отримав від Банку кредит в розмірі 90000 гривень на здійснення оплати транспортного засобу зі сплатою 10,5% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21.12.2018. Виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується договором застави майна №2158 від 23.12.2011, укладеним між відповідачем та Банком. Відповідно до п.3.3.4 вказаного Договору Позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в розмірі 1071,43 гривень та сплату нарахованих процентів до останнього робочого місяця, наступного за звітним, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 21.12.2018. За змістом п.3.3.6 Договору у разі порушення умов договору та договору застави на вимогу Банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій в порядку, передбаченому кредитним договором відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.4-7). З розрахунку заборгованості за вказаним договором та звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом та виписки по рахункам відповідача вбачається, що остання станом на 03.08.2018 має заборгованість за наданим кредитом в розмірі 47293,41 гривень, з яких 33184,70 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 8771,79 гривень заборгованість за нарахованими відсотками, 4160,28 гривень інфляційне збільшення заборгованості; 1176,64 гривень - три проценти річних від суми заборгованості (а.с.14-43). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики (параграфа 1 цієї глави), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України (глава 48 - виконання зобовязання) зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Положеннями ст.625 ЦК України (глава 51 правові наслідки порушення зобовязання; відповідальність за зобовязання) передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за укладеним ним з Банком договором належним чином не виконав, доказів на спростування чого до суду не надав, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved