Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №С91.006.71749 від 12.12.2011 року в розмірі 38217,39 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника та не заперечив проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №С91.006.71749 від 12.12.2011 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 11252 гривень із відсотковою ставкою 25% річних. Проте, свої зобов'язання за кредитним договором №С91.006.71749 від 12.12.2011 року відповідач належним чином не виконував, та станом на 08.01.2014 року заборгованість відповідача становить 38217,39 гривень. Зазначена обставина нічим не спростована. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору №С91.006.71749 від 12.12.2011 року. За змістом до ст. 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вказує ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки позивач просить стягнути з відповідача 23918,50 гривень пені, що перевищує розмір основного боргу, тому суд вбачає підстави для зменшення вказаного розміру пені, та вважає, що розмір пені слід зменшити до розміру суми основного боргу та заборгованості по відсотках до 14298,89 гривень. З наведених норм матеріального права та обставин справи слідує, що вимоги позивача є підставними, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.11, 15, 16, 526, 1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial