Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 30 листопада 2007 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Н-А-220315463, відповідно до умов якого АТ «Ощадбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 77410,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2012 року. Позивач всі зобовязання за кредитним договором виконав належним чином та надав [PERSON] кредит у розмірі 77410,00 грн. на купівлю транспортного засобу. Відповідно до п. 3.3.5 кредитного договору, відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту та сплату нарахованих відсотків до останнього числа кожного місяця, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення належного виконання договірних зобовязань перед АТ «Ощадбанк», поручителем по Договору виступив [PERSON] згідно до Договору поруки № Н-А-220315463/1 від 30 листопада 2007 року. Банк виконав свої обовязки, згідно з приписами кредитного Договору, однак [PERSON] свої зобовязання за кредитом не виконує, припинив погашати суму основного боргу, внаслідок чого станом на 18 квітня 2018 року утворилась заборгованість перед Банком на загальну суму 199930,86 грн., яка складається з: -48141,26 грн. тіло кредиту; -76827,21 грн. пеня; -62613,96 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; -12348,43 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Оскільки відповідачі свої зобовязання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконують, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним Договором № А-Н-220315463 від 30 листопада 2007 року в розмірі 199930,86 грн. та з відповідача [PERSON], який є солідарним боржником [PERSON], на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 199930,86 грн., а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] судові витрати у розмірі 2998,96 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 18 червня 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзиви. (а.с.15, 18). Згідно ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідачів [PERSON] та [PERSON] було розміщене 31 травня 2018 року, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачі вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2007 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] уклали Кредитний Договір № Н-А-220315463, відповідно до якого АТ «Ощадбанк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 77410,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних, з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2012 року (а. с. 11-13). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № Н-А-220315463 від 30 листопада 2007 року між АТ «Ощадбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки № Н-А-220315463/1 від 30 листопада 2007 року (а. с. 10). Отже, відповідачі [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем, як солідарні боржники. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надав відповідачу суму кредиту в розмірі 77410,00 грн. для придбання автотранспортного засобу. Станом на 18 квітня 2018 року утворилась заборгованість перед Банком на загальну суму 199930,86 грн., яка складається з: -48141,26 грн. тіло кредиту; -76827,21 грн. пеня; -62613,96 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; -12348,43 грн. три проценти річних від суми заборгованості (а. с. 5-9). Відповідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця. Згідно з вимогами\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Згідно зі статтями\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Добровільно умови договору відповідачі не виконують, на вимоги Банку про повернення суми заборгованості за кредитом не реагують, заборгованість не сплачують, але як боржники вони не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Оскільки відповідачі не виконують умови встановлені Кредитним договором, не повернули позивачеві - кредитору, борг за кредитом, суд, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2998 грн. 96 коп. (а.с.1). На підставі абзацу шостого п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідачів. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 2998,96 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів і тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1499,48 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved