Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 03 лютого 2006 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №66/02-2006, згідно з умовами якого банк надав їй кредит у сумі 19500,00 доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 10% річних з урахуванням щомісячної комісії 0,5% від фактичного залишку кредиту, з кінцевим терміном повернення - до 02 лютого 2010 року. Згідно п. 3.3.1 кредитного договору щомісячна сума мінімального платежу складає 555,00 доларів США. Отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 19500,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки №NL-6 від 03 лютого 2006 року. Пунктом 5.2 вказаного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього Договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Оскільки відповідачка [PERSON] умови вказаного кредитного договору не виконувала, у неї станом на 21 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 197159,30 доларів США, з яких: 19500,00 доларів США - заборгованість по кредиту, 15150,57 доларів США - заборгованість по відсотках, 9090,25 доларів США - заборгованість по комісії, 153418,49 доларів США - пеня за порушення строку сплати платежу, яка у добровільному порядку не погашена, а тому позивач просить стягнути таку у судовому порядку. У судове засідання представник позивача Клименко С.Г. не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає частково, зокрема щодо тіла кредиту та відсотків, решту позову згідно ст. 267 ЦК України не визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 03 лютого 2006 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 66/02-2006, згідно якого банк надав останній кредит у сумі 19500,00 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на придбання транспортного засобу марки «Dodge Ram Van 2.5 td», 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та витрати страхувальника (позичальника) по договору страхування автотранспортного засобу, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,00% річних та комісією за управління кредитом в розмірі 1% від суми кредиту в момент видачі кредиту строком на 60 місяців з кінцевим терміном повернення кредиту 02 лютого 2010 року. Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.2 цього договору позичальник щомісячно до 10 числа поточного місяця повертає кредит та сплачує передбачені цим договором проценти банку шляхом здійснення перерахування на рахунок №29091410117501 мінімально необхідного платежу, який складає 555,00 доларів США, з урахуванням щомісячної комісії 0,50% від фактичного залишку кредиту (а.с. 8-9). Також встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобов'язання, а саме взагалі не проводила щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим у такої станом на 21 жовтня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 197159,30 доларів США, що еквівалентно 1575894,32 грн., з яких 19500,00 доларів США, що еквівалентно 155863,50 грн. - заборгованість по кредиту, 15150,57 доларів США, що еквівалентно 121098,48 грн. - заборгованість по відсотках, 9090,25 доларів США, що еквівалентно 72658,37 грн. - заборгованість по комісії за управління кредитом, 153418,49 доларів США, що еквівалентно 1226273,97 грн. - пеня за порушення строку сплати платежу (а.с. 5-7). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. 5.2 кредитного договору № 66/02-2006 від 03 лютого 2006 року у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості по кредиту та відсотках за його користування підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості по комісії та пені за порушення строку сплати платежу, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 267 ч. 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки строк виконання основного зобов'язання настав 02 лютого 2010 року, а позивач правом пред'явлення вимоги про стягнення комісії за управління кредитом та пені за порушення строку сплати платежу скористався лише 27 листопада 2013 року, пред'явивши даний позов до суду, внаслідок чого пропустив трирічний строк пред'явлення вимоги про стягнення комісії, передбачений ст. 257 ЦК України, та річний строк пред'явлення вимоги про стягнення пені, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідачкою до винесення рішення зроблено заяву про застосування позовної давності, що є підставою для відмови у позові, а тому позов у цій частині до задоволення не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред'явленні позову була заявлена позовна вимога на загальну суму 1575894,32 грн. та сплачено 3441 грн. 00 коп. судового збору. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 276961,98 грн., що становить 17,57 % від заявлених позовних вимог, тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача 604 грн. 58 коп. судового збору (3441,00х17,57% = 604,58).

Outcome: partial