Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» предявило позов до суду з вимогою стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 603128 гривень 19 копійок, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачами взятих на себе договірних зобовязань. [PERSON] заявила зустрічний позов, з вимогами: визнати недійсним кредитний договір № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року з усіма додатками, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого виступив ПАТ «Альфа-Банк»; та визнати недійним іпотечний договір № 1501/0507/77-104-Z-1 від 30 травня 2007 року, укладений між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові. [PERSON] заявив зустрічний позов до суду, з вимогою: визнати припиненим договір № 1501/0507/77-104-Р-1 від 01 грудня 2009 року, укладений між [PERSON] та АТ «Сведбанк», правонаступником якого виступив ПАТ «Альфа-Банк». Представник ПАТ «Альфа-Банк», в останнє судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що первісний позов підтримує, проти задоволення зустрічних позовів заперечує та надіслав до суду відповідні заперечення. Відповідач [PERSON], в останнє судове засідання не зявився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON], в останнє судове засідання не зявився, через електронну пошту, надіслала прохання розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та оцінивши докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10 травня 2007 року [PERSON] склала заяву-анкету на отримання кредиту, яку подала до Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», із запитом надати кредит в сумі 31500 доларів США, з процентною ставкою 14% річних на строк 240 місяців. 30 травня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1501/0507/77-104 (надалі Кредитний договір) (а.с.5-7). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору АКБ «ТАС-Комерцбанк» зобовязався надати [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 31500 доларів США, на строк з 30 травня 2007 року по 28 травня 2027 рік. Положеннями пункту 1.3. Кредитного договору процента ставка за користування кредитом передбачена в розмірі 14% річних. З метою належного виконання умов кредитного договору між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було обумовлено та складено графік платежів (а.с.8-9). Крім того, 30 травня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 1501/0507/77-104-Z-1 (надалі Договір іпотеки) (а.с.91-94). Відповідно до п.1 Договору іпотеки сторони обумовили, що цим договором забезпечується належне виконання [PERSON] вимог АКБ «ТАС-Комерцбанк», що випливають з вищеназваного Кредитного договору. В положеннях п.2 Договору іпотеки сторони домовились, що на забезпечення виконання основного зобовязання [PERSON] передає в іпотеку АКБ «ТАС-Комерцбанк» земельну ділянку, площею 0,059га, у межах згідно з планом, в тому числі складаються по угіддям: рілля 0,059га, кадастровий номер 5123783200:01:003:0583, цільове призначення для ведення садівництва, що розташована за адресою: СК «Меркурій», вул. Іллічівська, 176, Новодолинська сільська рада, Овідіопольський район, Одеська область. 29 жовтня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 1 до Іпотечного договору, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області 30.05.2007 року за реєстром № 2452 (а.с.95-96). 28 квітня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», який виступив правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року, яким викладено Кредитний договір у новій редакції (надалі Договір про внесення змін та доповнень № 1) (а.с.12-16). Відповідно до п. 3.1.1. Договору про внесення змін та доповнень № 1 ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] обумовили, що починаючи з 10 червня 2009 року [PERSON] здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 362,91 доларів США, у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. 29 квітня 2009 року між ВАТ «Сведбанк», який виступив правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року (надалі Договір про внесення змін та доповнень № 2) (а.с.17). Відповідно до п.1 Договору про внесення змін та доповнень № 2 ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] вирішили внести зміни до п. 3.1.1. Кредитного договору та обумовили, що, починаючи з 10 листопада 2009 року [PERSON] здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів, у розмірі 364, 82 доларів США, у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Крім того, 01 грудня 2009 року між Акціонерним товариством «Сведбанк» (публічне), яке виступило правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 1501/0507/77-104-Р-1 (надалі Договір поруки) (а.с.19). За п.1 Договору поруки [PERSON] зобовязався перед ПАТ «Сведбанк» відповідати за виконання зобовязань щодо повернення коштів, наданих банком [PERSON] у вигляді кредиту згідно Кредитного договору, у сумі 31500 доларів США, строком до 28 травня 2027 року, з процентною ставкою 14,0% річних за їх використання. В п.2 Договору поруки сторони обумовили, що [PERSON] несе солідарну відповідальність з [PERSON] перед банком за виконання [PERSON] основного зобовязання. 09 грудня 2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступило правонаступником ВАТ «Сведбанк» було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року (надалі Додаткова угода № 1) (а.с.18). Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] домовились, що, з дати підписання цієї Додаткової угоди, тобто з 09 грудня 2010 року, [PERSON] сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 14% річних. 25 травня 2012 року, за договором купівлі-продажу прав вимоги, Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» передало Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» право вимоги за вищеназваним Кредитним договором (а.с.26). Надалі, за договором купівлі-продажу прав вимог від 15 червня 2012 року, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» передало Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» право вимоги за вищеназваним Кредитним договором (а.с.27-33). 21 жовтня 2015 року за вих. № 89982-102 б/б ПАТ «Альфа-Банк» направило [PERSON] та [PERSON] повідомлення про усунення порушень, Вимогу про добровільне виселення, про що свідчить реєстр рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України № 826 (а.с.42-44). Факт отримання [PERSON] та [PERSON] повідомлення ПАТ «Альфа-Банк» про усунення порушень, Вимогу про добровільне виселення суду не доведений. Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» складено розрахунок заборгованості за кредитом у валюті договору, відповідно до якого загальна заборгованість згідно кредитного договору № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року, станом на 01 жовтня 2015 року складає 615791 гривень 21 копійок. З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж направлений на погашення заборгованості за Кредитним договором було вчинено 10 лютого 2015 року. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить к висновку, що позивач отримав право вимоги дострокового стягнення заборгованості за Кредитним договором № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року. Однак, судом зауважується, що, зважаючи на відсутність в ЦК України спеціальних норм стосовно істотних умов договору поруки, слід застосовувати ч. 1 ст. 638 ЦК України, яка дозволяє зробити висновок про те, що договір поруки можна вважати укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Тобто, в договорі поруки мають бути зазначені предмет договору, основне зобовязання, яке забезпечується порукою, порядок виконання зобовязання, зміст та обсяг відповідальності поручителя, оплатність чи безоплатність послуг поручителя, права й обовязки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Договір поруки має додатковий до кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього. Так, положенням п.1 Договору про внесення змін та доповнень № 2, укладеного 29 квітня 2009 року сторони внесли зміни до п. 3.1.1. Кредитного договору та обумовили, що, починаючи з 10 листопада 2009 року [PERSON] здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів, у розмірі 364, 82 доларів США, у чітко встановлений цим Договором термін 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. В той час як в п.1 Договору поруки, укладеного 01 грудня 2009 року, сторони обумовили процентну ставку в розмірі 14,0% річних за використання кредитних коштів, що є більшою ніж обумовлено в Договорі про внесення змін та доповнень № 2. Так, в п.11 Договору поруки, сторони обумовили, що будь-які зміни до Основного зобовязання, крім змін, наслідком яких є збільшення обсягу відповідальності [PERSON] за Договором, погоджуються між [PERSON] та Банком самостійно без повідомлення [PERSON] про такі зміни. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Так, 09 грудня 2010 року, за участю [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», без участі [PERSON], було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року, за якою відбулись зміни умов кредитного договору № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року, а саме підвищення процентної ставки. В п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснюється, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Таким чином, після укладення 09 грудня 2010 року, за участю [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», без участі [PERSON], Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року презюмувалось, що порука [PERSON] за договором поруки № 1501/0507/77-104-Р-1 від 01 грудня 2009 року є припиненою. Однак, 21 жовтня 2015 року, ПАТ «Альфа-Банк», в протиріччя ч.1 ст. 559 ЦК України, направило на адресу [PERSON] повідомлення про усунення порушень, Вимогу про добровільне виселення, про одержання якої [PERSON] суду не доведено, та в подальшому, 11 листопада 2015 року, предявило позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1501/0507/77-104 від 30 травня 2007 року з [PERSON], як позичальника, та [PERSON], як поручителя. Тобто, про наявність спору щодо дії договору поруки, [PERSON] дізнався лише після одержання копії ухвали судді про відкриття провадження у дійсній справі, у звязку з чим заперечення ПАТ «Альфа-Банк», в частині застосування позовної давності до вимоги про визнання договору поруки припиненим не заслуговують уваги. Вимоги зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та іпотечного договору своє підтвердження не знайшли та спростовуються запереченнями ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково та стягнути заборгованість з [PERSON], в решті відмовити, зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити та договір поруки визнати припиненим, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити.

Outcome: partial