Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ» звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON], яким просив стягнути заборгованість по договору № R191.004-TEK.0039796 від 13 грудня 2013 року, яка утворилась станом на 12 травня 2015 року, в розмірі 2423 гривні 16 копійок, з яких: 1976 гривень 36 копійок - це заборгованість за кредитом; 42 гривні 30 копійок - борг по процентах за користування кредитом; 404 гривні 50 копійок - це заборгованість по комісії за супроводження кредиту, а також судові витрати. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 22 грудня 2015 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не зявились. Представник позивача через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У звязку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 15 грудня 2015 року та 22 грудня 2015 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини пятої статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України) занесена до журналу судового засідання. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У позові, представник позивача вказував на те, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким банком були виконані шляхом надання кредиту. А відповідач свої зобов`язання по його поверненню у строки, встановлені договором не виконав. Тому у банка виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту, а також сплати процентів за його користування, і комісії. На основі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), 13 грудня 2013 року, звернувся до публічного акціонерного товариства банк ТРАСТ (код ЄДРПОУ: 35371070) із заявою про надання кредиту на споживчі цілі, якою просив укласти з ним змішаний договір та видати йому кредит у розмірі 3324 гривні на споживчі цілі (а.с.6-9,17). Підписавши заяву від 13 грудня 2013 року, [PERSON] також підтвердив, що ця заява разом із Умовами надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, розписом сукупної вартості кредиту і тарифами, складає між ним та банком змішаний договір, примірник якого він отримав (а.с.10-20). За цим договором, публічне акціонерне товариство банк ТРАСТ взяв на себе зобовязання відкрити [PERSON] рахунок, видати йому платіжну картку, а також кредит у сумі 3324 гривні, строком на 12 місяців, а [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за супроводження кредиту у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати 17 числа кожного місяця єдиного платежу в розмірі 350 гривень 16 копійок (а.с.10-20). Публічне акціонерне товариство банк ТРАСТ відкрив [PERSON] поточний рахунок, випустив платіжну картку, та видав кредит на його рахунок у розмірі 3324 гривні (а.с.21,22). Станом на 12 травня 2015 року, за підрахунками публічного акціонерного товариства банк ТРАСТ [PERSON] має заборгованість за платежами (а.с.22). Двадцять шостого червня 2015 року, публічне акціонерне товариство банк ТРАСТ звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON], яким просив стягнути заборгованість, що виникла за кредитним договором №R191.004-TEK.0039796 від 13 грудня 2013 року, станом на 12 травня 2015 року, у розмірі 2423 гривні 16 копійок (а.с.3-5). Із встановлених обставин вбачається, що між публічним акціонерним товариством банк ТРАСТ та [PERSON] виникли цивільні (зобовязальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту, сплати процентів за його користування та комісійної винагороди. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобовязання можуть виникати з договорів, які стають обовязковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, 13 грудня 2013 року, [PERSON] та публічне акціонерне товариство банк ТРАСТ уклали змішаний договір №R191/004-TEK/0039796 від 13 грудня 2013 року, за яким банк взяв на себе зобовязання відкрити [PERSON] рахунок, видати йому платіжну картку, а також кредит у сумі 3324 гривні, строком на 12 місяців, а [PERSON] взяв на себе зобовязання повернути кредит, сплатити проценти за його користування та комісію за супроводження кредиту у строки та порядку, передбаченому цим договором шляхом сплати 17 числа кожного місяця єдиного платежу в розмірі 350 гривень 16 копійок (а.с.10-24). Факт виконання банком взятих на себе зобовязань, підтверджується письмовими доказами (а.с.21). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обовязку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач та відповідач, як сторони змішаного договору встановили, що кредит надається позивачем строком на 12 місяців, при цьому позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредиту в розмірі 8,5 річних та 1,81 % комісії за супроводження кредиту, шляхом сплати до 17 числа кожного місяця платежу в розмірі 350 гривень 16 копійок (а.с.10-20). Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання). Виходячи з документів, наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості відповідача (а.с.22), позичальник взяті на себе зобовязання належним чином не виконав. У звязку з чим, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 12 травня 2015 року складає 2423 гривні 16 копійок, з яких: 1976 гривень 36 копійок заборгованість по кредиту; 42 гривні 30 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 404 гривні 50 копійок заборгованість по комісії. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобовязання у вигляді повернення кредиту та сплати процентів і комісії, на підставі змішаного договору, а тому вважає доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобовязанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту та сплати процентів і комісії. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості у розмірі 2423 гривні 16 копійок, з яких: 1976 гривень 36 копійок заборгованість по кредиту; 42 гривні 30 копійок заборгованість по процентам за користування кредитом; 404 гривні 50 копійок заборгованість по комісії, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, позов публічного акціонерного товариства банк ТРАСТ підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок (а.с.2), та витрат, повязаних з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 гривень, які понесені позивачем по цій справі на загальну суму 663 гривні 60 копійок (а.с.38), суд вважає документально підтвердженими, вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі. Отже,

Outcome: approved