Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до кредитного договору від 17 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов вказаного кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконала та станом на 31 липня 2017 року заборгованість становить 14425 грн. 14 коп., з яких 766 грн. 85 коп. - заборгованості за кредитом; 9795 грн. 19 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 663 грн. 10 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 17.12.2010 року в розмірі 14425 грн. 14 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в письмовому клопотанні, яке міститься в матеріалах справи, просить справу розглядати у відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.42). Відповідачка в судове засідання не зявилась. Надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково (а.с.60). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України, клопотання представника позивача та представника відповідачки суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідачкою подано до суду відзив на позов (а.с.56-57) за змістом якого вбачається наступне. Дійсно 17 грудня 2010 року вона отримала кредит від позивача у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Свої зобовязання за кредитним договором належним чином виконувала періодично, останній платіж на виконання своїх зобовязань був здійснений нею 18 жовтня 2014 року на суму 200 грн. Розмір заборгованості по тілу кредиту 766 грн. 85 коп. не оспорює. До 31 березня 2014 року процентна ставка за договором становила 30% річних. Однак у подальшому підвищувалась позивачем в одностронньому порядку. На підставі зазначеного вважає, що позивач не обгрунтував належним чином заявлену вимогу щодо стягнення суми штрафів та заборгованості за процентами, яка нарахована після квітня 2014 року. Крім того просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Від позивача ПАТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечував проти відзиву відповідачки, вважаючи що обставини, на які посилається відповідачка у своїх запереченнях не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду (а.с.65-71). Суд, вивчивши відзив відповідачки, відповідь на відзив представника банку, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір від 17 грудня 2010 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з анкети - заяви, памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку (а.с. 7, 8, 9-32). Відповідачка своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана анкета - заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір. Крім цього, відповідачка своїм підписом підтвердила факт ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді. Також своїм підписом відповідачка підтвердила, що отримала памятку клієнта, яка містила, серед іншого, тарифи і основні умови обслуговування та кредитування, та була ознайомлена з її змістом під підпис. Відповідачка зобовязалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. (а.с. 7). Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с.19). Згідно п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] зобовязалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобовязань по договору, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (а.с. 27). Зміни до Умов та правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє позичальника про внесення змін шляхом використання різних каналів звязку (п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с. 19). Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення позичальника (а.с. 14). Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 25). За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). (а.с.28) При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг і разі незгоди зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті, відповідачка зобовязалась звернутись в банк для розірвання укладеного договору та погасити виниклу перед банком заборгованість (а.с.27). Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 17 грудня 2012 року, таким чином між позивачем та відповідачкою виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали вказаним договором. Згідно п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором (а.с. 31). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], заборгованість відповідача станом на 31 липня 2017 року становить 14425 грн. 14 коп., з яких 766 грн. 85 коп. - заборгованості за кредитом; 9795 грн. 19 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2700 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 663 грн. 10 коп. - штраф (процентна складова). (а.с. 4-6). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорювала договір позики, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та нею, не надала суду доказів, що кредитний договір укладений нею проти її справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Доводи відповідача [PERSON] які зазначені у відзиві на позовну заяву (а.с.56-57) про те, що позивач в одностроньому порядку не мав права збільшував процентну ставку за кредитним договором, не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідно до п.1.1.3.2.3 та п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, за умови, що не менш як за 7 днів до введення змін проінформує позичальника. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умов. Судом встановлено, що банк реалізував своє право щодо збільшення процентної ставки та 15 березня 2015 року повідомив позичальника [PERSON], що збільшення процентної ставки, яка відбудеться з 01 квітня 2015 року (а.с.75), що не суперечить умовам кредитного договору. Відповідачем [PERSON] не були надані докази, на які вона посилається як на підставу свого відзиву в частині невизнання заборгованості по процентам за користування кредитом чи доказів про те, що вона не була згодна із змінами умов кредитного договору. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Крім того, відповідачка у своєму відзиві на позовну заяву просила суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) становить 50 років (а.с.22) При цьому, судом встановлено, що [PERSON] останній платіж на погашення кредитного договору від 17 грудня 2010 року внесла 28 листопада 2014 року (а.с.5, 73), що в свою чергу свідчить про те, що [PERSON] визнавала свій борг перед банком. З даним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду 20 листопада 2017 року, тобто позов банком предявлений не тільки в межах встановленого кредитним договором строку позовної давності (а.с.22), а також в межах законом трьохрічного строку позовної давності ст.257 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасила узятий нею кредит, не сплатила відсотків за користування кредитом, комісій, окрім того, за несвоєчасне погашення заборгованості їй нараховані пеня та штрафи і відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи викладене та беручи до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором від 17 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], із якого вбачається, що заборгованість за кредитом [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 766 грн. 85 коп., а заборгованість за пенею та комісією становить 2700 грн. 00 коп., що значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 17 грудня 2012 року у розмірі 12425 грн. 14 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 766 грн. 85 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9795 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісією - 700 грн. 00 коп., 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 663 грн. 10 коп. - штраф (процентна складова), що виникла станом на 31 липня 2017 року, з урахуванням зменшеного судом розміру неустойки відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. 00 коп. (а.с.40). Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial