Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його таким. 6 липня 2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк видав відповідачеві грошовий кредит у сумі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідач порушив встановлені терміни щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Заборгованість відповідача перед банком за цим кредитним договором станом на 20.09.2013р. складає 24101,07грн. (заборгованість за кредитом - 4849,25грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 17627,96грн.; штраф (фіксована частина) - 500грн.; штраф (процентна складова) - 1123,86грн.). Просить стягнути на користь банку з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 24101,07грн. та витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що дійсно він у 2006р. отримав платіжну картку, однак її дія закінчилася у червні 2008р., тому вважає, що строк позовної давності сплинув. Просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача. Суд, дослідивши докази в їхній сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, за таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 6 липня 2006 року між сторонами укладено кредитний договір (договір оформлено у вигляді заяви позивача), відповідно до якого банк видав відповідачеві грошовий кредит у сумі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою базової відсоткової ставки по кредитному ліміту у розмірі 2,5грн. в місяць на залишок заборгованості. Строк дії картки встановлений до червня 2008 року. В заяві вказано, що відповідач ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно пред'являються. Банк виконав свої зобов'язання перед відповідачем за даним договором, а відповідач цілком не виконав зобов'язання за договором. Згідно наданому позивачем розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем за вищевказаним договором станом на 20.09.2013р. складає 24101,07грн. (заборгованість за кредитом - 4849,25грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 17627,96грн.; штраф (фіксована частина) - 500грн.; штраф (процентна складова) - 1123,86грн.). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 14.10.2013р. з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за споживчим кредитом, який був укладений 06.07.2006р. зі строком дії по червень 2008р. Відповідно до ст.ст.256,257,258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності є підставою для відмови у позову; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п.31 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2013 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк позовної давності якого минув. Відповідно до п.9.2 Умов надання банківських послуг, які надані представником позивача, картрахунки відкриті на невизначений строк за виключенням настання умов, викладених в п.п.9.6,9.7 цих Умов. Відповідно до п.9.6 Умов при відсутності на картрахунку Карти грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії Карти і ненадходження грошових коштів протягом 3 місяців з моменту спливу строку дії Карти, Банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючим тарифам; вказана комісія стягується Банком по спливу вказаного в цьому пункті строку щомісяця; В разі, якщо залишок картрахунку менший розміру комісії, встановленої тарифами Банку, розмір комісії за обслуговування картрахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на картрахунку Держателя; при нульовому залишку коштів на неактивному картрахунку Карти останній закривається. Згідно з умовами вищевказаного договору погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на Карту клієнтом, так і списанням Банком коштів з дебітної Карти. Оскільки умовами договору не встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредиту в строк до 01.07.2008р., а тому і початок перебігу позовної давності починається з вказаної дати. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в зв'язку зі спливом позовної давності. На підставі ст.ст.256,257,258,261,267,526 ЦК України,

Outcome: dismissed