Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АБ «Індустріалбанк») звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути заборгованості по кредитному договору на загальну суму 3346,92 грн., а також судових витрат, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» (далі - ПАТ «АБ «Експрес-Банк») і відповідачем 20.07.2012 року був укладений кредитний договір № 111936/30/к1 на загальну суму 7000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25 % річних, строком з 20.07.2012 року по 20.07.2014 року. Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав, а відповідач отримав кредит у сумі 7000,00 грн. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 24.10.2017 року перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму за простроченими відсотками та пенею 3346,92 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Ухвалою суду від 30 березня 2018 року ПАТ АБ «Індустріалбанк» було залучено до участі у цивільній справі за позовом ПАТ «АБ «Експрес-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості як правонаступника позивача ПАТ «АБ «Експрес-Банк». 15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п/п 9 п. 1 Розділу\~ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України\~в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином у порядку, передбаченому ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Згідно наданих пояснень на заперечення, представник позивача зазначив, що 20.01.2014 року Арцизьким районним судом Одеської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на суму 7874,68 грн., однак у звязку з тим, що рішення суду було виконано лише 10.11.2016 року, про свідчить постанову про закриття виконавчого провадження, банком додатково було нараховано відсотки з 11.07.2013 року по 30.11.2016 року на суму 8080,86 грн. Відповідачем заборгованість за кредитом була погашена лише 16.11.2016 року банк нарахував відсотки за користування кредитом з 11.07.2013 року по 30.11.2016 року в сумі 8080,86 грн., однак відповідачем частково погашено суму відсотків, у звязку з чим представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом в сумі 3346,92 грн. Представник відповідача в судове засідання також не зявилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, справу просила розглянути за її відсутності. Відповідно до заперечень представника відповідача, остання зазначила, що у липні 2013 року позивач, скориставшись своїм право достроково витребував з відповідача кредит з нарахованими відсотками, штрафними санкціями та іншими платежами. Заборгованість з відповідача була стягнута в повному обсязі виконавчою службою, тому набрання законної сили заочним рішенням від 20.01.2014 року, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав є підставою для закриття провадження по справі. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та регулюються параграфом 2 глави 71 ЦК України про кредит. Судом встановлено, що між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] 20 липня 2012 року був укладений кредитний договір № 111936/30/к1, на підставі якого позивач передав кредит відповідачу в розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 20 липня 2014 року (а. с. 4-6). Згідно п. 1.4. Договору за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти в розмірі 25 (двадцять пять) процентів річних. Відповідно до п. 6.2. Договору за прострочення Позичальником визначеного Договором строку (терміну) сплати процентів за користування кредитом в розмірі, визначеному Договором, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого невиконанням зобов'язання за кожний день прострочення. Позивачем згідно меморіальних ордерів № 2883, 2884 від 20.07.2012 року було здійснено перерахування [PERSON] на його поточний рахунок № 22069011193601 суми кредиту в розмірі 7000,00 грн. (а. с. 7, 8). Заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 20 січня 2014 року з [PERSON] на користь ПАТ «АБ «Експрес-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 10.07.2013 року на загальну суму 7874,68 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору (а. с. 107-108). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 52289887 від 10.11.2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 492/1388/13-ц виданого 04.03.2014 року закінчено (а. с. 78). Як вбачається з квитанцій № 45 від 07.11.2016 року [PERSON] сплатив 8974,49 грн. (а. с. 79). Відповідно до квитанцій від 13.02.2017 року, від 03.02.2017 року та від 15.02.2017 року відповідачем погашено заборгованість за кредитним договором на загальну суму 5850,00 грн. (а. с. 81). Згідно повідомлень № 2509 від 08.07.2016 року, № 3783 від 21.10.2016 року, № 177 від 26.01.2017 року про наявність несплачених чергових платежів за кредитом та необхідність повернення заборгованості за кредитним договором, які отримані відповідачем, відповідач двічі повідомлявся про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 24.10.2017 року у відповідача виникла перед позивачем заборгованість у сумі 3346,92 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за простроченими відсотками 2230,86 грн.; - пені за простроченими відсотками 1116,06 грн. В силу ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку\~\~ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказував на невиконання [PERSON] зобовязання з погашення кредитної заборгованості, що зумовило виникнення заборгованості у розмірі 3346,92 грн. Разом з цим жодних належних доказів на підтвердження існування реальної заборгованості, з якої банк здійснив нарахування відсотків за кредитом та пені після здійснення примусового виконання рішення суду, позивачем суду не надано та під час судового розгляду не підтверджено. Матеріали справи містять постанову про закінчення виконавчого провадження від 10.11.2016 року, у зв'язку з фактичним виконанням виконавчого листа № 492/1388/13-ц, виданого Арцизьким районним судом Одеської області 04.03.2014 року. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість за кредитним договором перед позивачем. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року. Таким чином, враховуючи відсутність заборгованості у відповідача перед банком за основним зобов'язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивач є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: dismissed