Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі - ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ») пред'явило позов до [PERSON], Приватного підприємства «ПАРАД» (далі - ПП «ПАРАД») з вимогами стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором № В 519 від 26.10.2006 р. в сумі 3394,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.10.2014 р. еквівалентно 43960,63 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21.01.2014 року у цивільній справі № 520/9777/13-ц позовні вимоги ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ» до [PERSON], ПП «ПАРАД» про стягнення заборгованості задоволено, вирішено стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача грошові кошти у розмірі 16 881,99 центів США, що в еквіваленті на день ухвалення рішення дорівнює 134 937,75 гривень в рахунок відшкодування заборгованості по кредитному договору № В 519 від 26.10.2006 року. На примусове виконання вказаного рішення позивачем були отримано виконавчі листи на підставі яких, було відкрите виконавче провадження. Під час проведення виконавчих дій, а також в порядку добровільного погашення, [PERSON] було погашено 134937,75 грн., однак ця сума на момент зарахування не відповідала заборгованості у розмірі 16881,99 доларів США, а склала 13503,86 доларів США, оскільки курс долара США по відношенню до української гривні змінюється в сторону збільшення. Внаслідок зазначених обставин сума боргу, встановлена заочним рішенням від 21.01.2014 року залишилась непогашеною в розмірі 3378,13 доларів США, що і стало підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Представник позивача до судового засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як встановлено заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21.01.2014 року у цивільній справі № 520/9777/13-ц, 26 жовтня 2006 року між АБ «ПІВДЕННИЙ» та [PERSON] укладено кредитний договір № В 519, відповідно до якого АБ «ПІВДЕННИЙ» видало [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000 доларів США для проведення ремонтних робіт, а [PERSON] зобов'язався перед банком повернути ці кошти до 25 жовтня 2013 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14 відсотків річних. З метою забезпечення зобов'язання, 19 жовтня 2011 року між АБ «ПІВДЕНИИЙ» укладено договір поруки з відповідачем ПП «ПАРАД», відповідно до якого ПП «ПАРАД» зобов'язалось відповідати перед АБ «ПІВДЕННИЙ» за виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед банком, які виникли із кредитного договору № В 519 від 26 жовтня 2006 року. Вказаним рішенням з [PERSON] та ПП «ПАРАД» в рахунок відшкодування заборгованості по кредитному договору № В 519 від 26.10.2006 року, вирішено стягнути в солідарному порядку на користь позивача грошові кошти у розмірі 16881,99 доларів США, що в еквіваленті на день ухвалення рішення дорівнювало 134937,75 гривень. Заочне рішення від 21.01.2014 року набрало законної сили 03.02.2014 року. За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На примусове виконання вказаного рішення позивачем отримані виконавчі листи, на підставі яких відкрите виконавче провадження. Під час проведення виконавчих дій, а також в порядку добровільного погашення, [PERSON] була сплачена заборгованість в розмірі 134937,75 грн., однак ця сума на момент зарахування не відповідала заборгованості у розмірі 16881,99 доларів США, а склала суму еквівалентну 13503,86 доларів США, оскільки курс долара США по відношенню до української гривні змінився в сторону збільшення. Суд приймає до уваги той факт, що оскільки погашення боргу відбувалось в гривні, саме несвоєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань та рішення суду призвело до завдання збитків позивачу, які полягають у недоодержані останнім повного розміру заборгованості за кредитним договором через збільшення валютного курсу. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України) За положеннями ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, у зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів суми недоодержаних банком коштів погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами. Винна поведінка відповідачів перед позивачем полягає перед усім у неналежному виконанню відповідачами зобов'язань за кредитним договором. Крім того, суд враховує, що втратам позивача також сприяла й бездіяльність відповідачів, пов'язана із неприбуттям на розгляд цивільної справи № 520/9777/13-ц, відсутність їх у судовому засіданні під час ухвалення рішення по цій справі. Суду не надані докази, які б підтверджували наявність перешкод у відповідачів бути присутніми у судовому засіданні 21 січня 2014 року, коли проводився розгляд цивільної справи № 520/9777/13-ц та погасити суму боргу добровільно в день ухвалення рішення судом. Бездіяльність відповідачів вимусила позивача вчиняти додаткові дії для приведення рішення до примусового виконання, на що було затрачено певний час, за який стягнута сума боргу втратила актуальність та в певній мірі знецінилася, оскільки була прив'язана до курсу долара США на день ухвалення рішення. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved