Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивований тим, що 24.07.2007 року між ПАТ «Банк Форум», яке з 19.04.2010 року є правонаступником АКБ «Форум» і [PERSON] укладено кредитний №0109/07/20-Z, на підставі якого позичальнику було надано кредит для поточних потреб у сумі 35000 доларів США зі строком повернення по 21 липня 2017 року зі сплатою 17 % річних за користування. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, відповідно до п. 2.1 договору [PERSON] та [PERSON] було укладено з банком іпотечний договір від 24.07.2007 року, відповідно до якого предметом іпотеки є: квартира № 59, що знаходиться в житловому будинку № 24, розташованому по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці, що належить іпотекодавцям: -2/3 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.04.1993 р. №282, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 11.07.1993 року за реєстраційним №1619/5286 і записаного в реєстрову книгу №144, та на підставі договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 06.06.2007 р., зареєстрованого у реєстрі за № 1844, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за №2134774, що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів за №4094515 від 06.06.2007 р., зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 18.06.2007 р. за реєстраційним №1619/5286 і записаного в реєстрову книгу № 144; -1/3 частки [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.04.1993 р. № 282, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 11.07.1993 року за реєстраційним № 1619/5286 і записаного в реєстрову книгу №144. В звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору ПАТ «Банк Форум» звернувся до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18.05.2010 р. рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці позов задоволено. По сьогоднішній день рішення суду від 18.05.2010 р. в справі № 2-2204/10 не виконано. Станом на 21.10.2016 року з урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.06.2009 року загальна сума боргу складає 32212 доларів США, що еквівалентно 827963,53 грн., в тому числі: прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів 25561,96 доларів США, поточна заборгованість з повернення кредитних коштів 3304 долари США, прострочена заборгованість по процентах 3346,04 долари США, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 24.07.2007 року між ПАТ «Банк Форум», яке з 19.04.2010 року є правонаступником АКБ «Форум» і [PERSON] укладено кредитний №0109/07/20-Z, на підставі якого позичальнику було надано кредит для поточних потреб у сумі 35000 доларів США зі строком повернення по 21 липня 2017 року зі сплатою 17 % річних за користування. Згідно з п. 2.3. Кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється щомісячно в сумі не менше 292 доларів США. Також, відповідно до п.2.5. та п. 2.6. Кредитного договору позичальник зобовязався сплачувати проценти за фактичний строк користування кредитними коштами. Згідно з додатковою угодою №1 від 05.05.2009 р. до кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно з травня 2010 р. в сумі не менше 332 доларів США. Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору позичальнику нараховується пеня за несвоєчасно сплачений кредит та за несвоєчасно сплачені відсотки по кредиту у розмірі 0,2%, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення. Для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, відповідно до п. 2.1 договору [PERSON] та [PERSON] було укладено з банком іпотечний договір від 24.07.2007 року, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира № 59, що знаходиться в житловому будинку № 24, розташованому по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці, що належить іпотекодавцям: -2/3 частки [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.04.1993 р. №282, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 11.07.1993 року за реєстраційним № 1619/5286 і записаного в реєстрову книгу № 144, та на підставі договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 06.06.2007 р., зареєстрованого у реєстрі за № 1844, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за № 2134774, що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів за № 4094515 від 06.06.2007 р., зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 18.06.2007 р. за реєстраційним № 1619/5286 і записаного в реєстрову книгу № 144; -1/3 частки [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.04.1993 р. №282, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» 11.07.1993 року за реєстраційним №1619/5286 і записаного в реєстрову книгу №144. В звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору ПАТ «Банк Форум» звернулось до Ленінського районного суду м. Вінниці з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18.05.2010 р. рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці позов задоволено. До нині рішення суду від 18.05.2010 р. в справі № 2-2204/10 не виконано. Станом на 21.10.2016 року з урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 24.06.2009 року загальна сума боргу складає 32212 доларів США, що еквівалентно 827963,53 грн., в тому числі: прострочена заборгованість з повернення кредитних коштів 25561,96 доларів США, поточна заборгованість з повернення кредитних коштів 3304 долари США, прострочена заборгованість по процентах 3346,04 доларів США Згідно з ч.1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Це право передбачене також і п. 3.4.1. Іпотечного договору, відповідно до якого позивач як іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником, своїх зобовязань за кредитним договором задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки шляхом його реалізації у спосіб, визначений цим договором та чинним законодавством. Статтею 589 ЦК України визначені правові наслідки невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, зокрема, частиною 1 цієї статті передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Частиною 2 статті 590 ЦК України визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекою також забезпечуються, зокрема, вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.4 договору іпотеки звернення стягнення на заставлене майно здійснюється, зокрема, за рішенням суду. Відповідно до п. 5.4 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 5.6. договору іпотеки право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, встановлених пунктом 5 цього Договору, належить іпотекодержателю. Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Факт неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства, для задоволення позову. Одночасно суд звертає увагу на дію Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього Зокону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, та у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно: загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязання, що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Мораторій є відстроченням виконання зобовязання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України «Про мораторій», не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з п.4 Закону України «Про мораторій» протягом дії цього Закону, інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає виконанню. Відповідну Правову позицію висловив Верховний суд України в постановах від 30 вересня 2015 року у справах №6-1825цс15 та №6-1494цс15. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої винесено судове рішення, суд присуджує з іншої сторони відшкодувати понесені нею судові витрати. Враховуючи наведене,

Outcome: approved