Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 19 листопада 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 30 липня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 32 975 грн. 78 коп., в тому числі: 7802 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом; 23873 грн. 06 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1300 грн. - заборгованість за комісією;. На підстав наказу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 27 листопада 2009 року було стягнуто 1900 грн. У зв'язку з чим заборгованість становить 33129 грн. 57 коп.: 31075 грн. 78 коп. та 500 грн. - штраф (фіксована частка); 1553 грн. 79 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 листопада 2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник - закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на строк до 19 листопада 2017 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2 % в місяць. Позичальник взяла на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій (а.с.9). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 30 липня 2014 року становить 32975 грн. 78 коп.: 7802 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом; 23873 грн. 06 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 1300 грн. - заборгованість по комісії. На підставі наказу Красногвардійського районного суду м.Дніпроптеровськ № 2-н-3049-2009 від 27 листопада 2009 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто 1900 грн. (а.с.6). Отже заборгованість становить 31075 грн. 78 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору передбачено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбачених Договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову. Згідно розрахунку позивача штраф складає: 500 грн. - фіксована складова та 1553 грн. 79 коп. - процентна складова. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved