Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» (далі ? ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК») звернулось до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 41216,56 доларів США. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Між АБ «Укргазбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 2233/1292 від 02 жовтня 2008 року відповідно до якого Банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Сума кредиту становить 31910 доларів США, процентна ставки 14,7 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у встановлений термін процентна ставка встановлюється в розмірі 15,7% річних, строк повернення кредитних коштів до 01 жовтня 2028 року, кредит надається позивальнику на придбання житлової нерухомості. Банк виконав взяті на себе договірні зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитом, а саме з червня 2014 року не повертає кредит згідно передбаченого договором графіку та не сплачує проценти за користування кредитними коштами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, вчергове подав до суду заяву про перенесення справи у зв`язку з епідемією коронавірусу. З приводу заявленого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання , оскільки характер процесуальної поведінки відповідача з приводу розгляду цивільної справи, а саме неодноразові клопотання про відкладення судового засідання, подані до суду 02.04.2020 року, 20.07.2020 року, 03.11.2020 року, 17.12.2020 року та 20.03.2020 року свідчить про спрямованість його на затягування розгляду справи. Окремо суд наголошує на тому, що вищенаведені судом клопотання про відкладення судових засідань подавались відповідачем нарочно, тобто сам відповідач відвідував приміщення суду та особисто через відділ прийому вхідної кореспонденції подавав саме в приміщенні суду вказані заяви про що свідчить відсутність конвертів до даних заяв. При цьому відповідач цивільним процесуальним законом наділений колом прав, які нівелюють ризики зараження респіраторною хворобою COVID-19 та забепезпечуюють відповідачу можливість висловити свою думку з приводу виниклого юридичного спору, до яких слід віднести можливість участі у судовому засіданні в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів, можливість подання у письмовому вигляді своїх заперечень та аргументувань з приводу розгляду позову по суті, водночас вказані процесуальні засоби, спрямовані на забезпечення вираження думки відповідача з приводу розгляду позову по суті останнім використані не були. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно п.п. 1.1, 1.5, 2.1. кредитного договору № 2233/1292 укладеного 02 жовтня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» та [PERSON] , останній отримав кредит в сумі 31910 доларів США зі сплатою 14,7% річних за користування кредитними коштами на строк з 02 жовтня 2008 року по 01 жовтня 2028 року на придбання житлової нерухомості. В забезпечення виконання зобов`язань за даним договором банком приймається в іпотеку нерухомість згідно п. 1.5. кредитного договору. Відповідно до п. 3.1.11 у разі порушення позичальником зобов`язань, встановлених п.п. 3.3.12-3.3.16 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом підвищується на 1%. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК\~України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст.\~1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1056-1\~ЦК\~України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст.\~610,\~612\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2233/1292 від 02.10.2008 року заборгованість останнього станом на 27 лютого 2020 року становить: заборгованість по кредиту строкова 13827,44 доларів США, заборгованість по кредиту прострочено 8676,22 доларів США, заборгованість по процентах поточна 250,40 доларів США, заборгованість по процентах прострочена 18462,50 доларів США. Вказаний розрахунок заборгованості є правильним і перевірений судом за відомостями з виписки з особового рахунку [PERSON] в якій відображені рух коштів по особовому рахунку та розмір внесених платежів на погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «УКРГАЗБАНК» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1,5 ст.\~81\~ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заявленої заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Стосовно вимог щодо стягнення заборгованості з відповідача саме в валюті отриманої позики судом враховується правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладений в постанові по справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року за яким встановлено наступне. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved