Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 12.08.2005 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») уклало з відповідачем кредитний договір № 16-313, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 22500,00 дол. США з розрахунку 12% річних за весь час фактичного користування кредитом. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі відносно боржника [PERSON], який належним чином не виконував зобовязання відповідно до умов договору, номер якого після придбання прав вимоги був перереєстрований на № 10702305000, чим утворив заборгованість станом на 31.07.2015 року в розмірі 798075 грн. 09 коп., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 798075 грн. 09 коп. (а.с. 45). Представник позивача, [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти прийняття заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до кредитного договору № 16-313 від 12.08.2005 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» зобовязується надати [PERSON] кредит в сумі 22500,00 дол. США, строком до 11.08.2025 року під 12% річних за використання кредитних коштів, а позичальник зобовязався повернути кредит в строки та на умовах, передбачених договором, узгодивши графік погашення кредиту. (а. с. 49-62). Копія виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року вказує, що Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» продає Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» право вимоги за кредитами згідно Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами, при цьому наданий позивачем акт прийому-передачі Документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року вказує про передачу документів щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 10702305000 та № 11347176000. (а.с. 75-77). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 10702305000 від 12.08.2005 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 31.07.2015 року становить 798263 грн. 76 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом в сумі 405220 грн. 78 коп., заборгованість за відсотками в сумі 393042 грн. 98 коп. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається з норми ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Норма ст. 629 ЦК України прописує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи із наведеного, враховуючи, що позовні вимоги обгрунтовуються належними та допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами, де відбулась заміна первісного кредитора і позивач в спосіб, передбачений законодавством, набув права вимоги до відповідача згідно відповідного кредитного договору, умови якого не виконуються належним чином відповідачем, в силу чого утворилась заборгованість перед позивачем, що свідчить про порушення прав та інтересів останнього, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, при цьому суд,

Outcome: approved