Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Банк «Траст» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що між Публічним акціонерним товариством Банк «Траст» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № R111.ВR.0024512 від 27 березня 2013 року, згідно якого відповідачу були видані кредитні кошти в розмірі 56 954,00 гривень, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 16,49% річних та 1,37% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців, з кінцевою датою повернення 20 березня 2018 року. Кредит було отримано відповідачем 27 березня 2013 року, що підтверджується меморіальним ордером № Loan-28811 від 27 березня 2013 року про перерахування коштів. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, тому, станом на 18 березня 2016 року за ним існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 149 400,42 гривень. Сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом в розмірі 52 989,00 гривень, в тому числі 23620,28 грн. - прострочена заборгованість з оплати кредиту, заборгованості по прострочених відсотках за фактичне користування кредитом в розмірі 17 234,22 гривень, заборгованості за простроченою комісією за обслуговування кредиту в розмірі 23 408,10 гривень, та заборгованості по пені в розмірі 55 769,10 гривень. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 149 400,42 гривень та судові витрати по справі в сумі 2241,01 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник за дорученням [PERSON], позовні вимоги не визнали, та надали суду заперечення відповідно до яких, у провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області розглядається цивільна справа № 186/560/16-ц за позовом ПАТ Банк «Траст» (надалі-Позивач) до [PERSON] (надалі-Відповідач) про стягнення заборгованості. ПАТ Банк «Траст» звернувся з вимогою до суду про стягнення з відповідача, [PERSON] на користь ПАТ Банк «Траст» заборгованості у розмірі 149 400,42 грн. за кредитним договором № R111.BR.0024512 від 27.03.2013 року, яка складається з наступного: 52 989,00 грн. - заборгованість за кредитом; 17 234,22 грн. - прострочені відсотки за фактичне користування кредитом; 23 408,10 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту; 55 769,10 грн. - пеня. Відповідач вважає вищевказані позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності з наступних підстав: По-перше, банком вказана сума заборгованості за кредитом у розмірі 52 989,00 грн. Ним було взято кредит у розмірі 56 954,00 грн., що підтверджується також меморіальним ордером № Loan-28811, наданим позивачем. Ним сплачена сума на погашення кредиту у розмірі 13 150,00 грн. Таким чином розмір заборгованості за кредитом становить: 56 954,00 грн. - 13 150,00 грн. = 43 804,00 грн. З огляду на цей факт невірно також розраховано і прострочені відсотки за фактичне користування кредитом. По-друге, банк звертається з вимогою про стягнення з нього простроченої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 23 408,10 грн. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою комісія за надання та обслуговування кредиту - це плата за послуги банку. Проте відповідно до абзацу 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов'язаної особи банку як обов'язкову умову надання банківських послуг. За приписами пункту 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України загальні засади цивільного законодавства полягають у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Згідно з частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. За приписами статті 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України, який є центральним банком України і його правовий статус визначається Законом України «Про Національний банк України». Статтею 56 Закону України «Про Національний банк України» закріплено, що Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, вони є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно- правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність. Відповідно до пункту 3.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу та обґрунтувати її вартість (зокрема, нормативно-правовими актами щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів і тарифів). В підпунктах а); б); в) зазначеного вище пункту 2.4 глави 2 розділу II Правил № 255 наведено перелік банківських комісій, які класифіковані в залежності від мети їх оцінки та основи обліку пов'язаного з ними фінансового інструменту. Однак зі списку не вбачається такого виду комісії як комісія за надання та обслуговування кредиту. Згідно з пунктом 3.6. Правил надання інформації про умови кредитування, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Статтею 41 Закону України «Про Національний банк України» до компетенції Національного банку України віднесено встановлення обов'язкових для банків стандартів та правил ведення бухгалтерського обліку та звітності, що відповідають вимогам законодавства України. Так, згідно зі статтею 68 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та положень (стандартів) України. До 01.01.2009 року (до набрання чинності Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України, затверджену постановою Правління Національного банку України № 481 від 27.12.2007 року), банки організовували свій бухгалтерський облік

Outcome: approved