Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «Приват Банк» (надалі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду і просить постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 19 194 грн. 08 коп., а також судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 22 серпня 2011 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору він складається з заяви Позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та [PERSON] . Прийняті на себе зобовязання по поверненню кредиту в обумовлені кредитним договором строки відповідачка не виконує , в звязку з чим станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість за зазначеним договором складає 19 194 грн.08 коп. , від сплати якої відповідачка ухиляється , в звязку з чим сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачки в судовому порядку. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приват Банк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, згодна сплатити заборгованість за кредитом в сумі 2 934 грн. 05 коп. , в задоволенні решти позову просить відмовити. При цьому відповідачка посилається на те, що при укладенні кредитного договору вона не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами [PERSON] і не знала , що за користування кредитними коштами вона повинна сплачувати такі великі проценти. Крім того, [PERSON] безпідставно збільшив процентну ставку за користування кредитом, не повідомивши її про це. Також вона відповідачка вважає, що [PERSON] пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовом щодо стягнення процентів за користування кредитом , а також пені та штрафу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази та надавши їм оцінку , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 статті 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.. 638 ЦК України). Відповідачка [PERSON] 22 серпня 2011 року підписала заяву, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами [PERSON], складає між нею та [PERSON] кредитний договір № б/н від 22 серпня 2011 року. Відповідно до умов цього договору відповідачка отримала кредит у розмірі 2 900 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання відповідачкою заяви засвідчує її ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами [PERSON], які їй були предоставлені для ознайомлення в письмовому вигляді, а також підтверджує її згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг (а.с.6-7). На підставі договору № б/н від 22 серпня 2011 року про надання банківських послуг у відповідачки перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли боргові зобов'язання по поверненню кредитних коштів. Погашення заборгованості по кредитному ліміту підлягало щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості шляхом внесення клієнтом коштів на картку. ПАТ КБ «Приват Банк» для надання послуг відкрив відповідачці картрахунок та видав платіжну картку з обумовленим кредитним лімітом. Відповідачка не заперечує , що вона підписала заяву та отримала платіжну картку з пін-кодом , якою користувалася до березня 2013 року, знімала грошові кошти з рахунку за допомогою цієї картки , а також погашала кредит. У березні 2013 року вона здійснила останній платіж і з цього часу карткою не користується. Посилання відповідачки на те, що їй не були надані [PERSON] для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг та [PERSON] в письмовому вигляді та взагалі її ніхто не знайомив з цими документами , суд вважає неспроможним , оскільки відповідачка своїм підписом в заяві Позичальника підтвердила факт її ознайомлення з цими документами. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.2.1.1.5.5). У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу [PERSON] виконати зобов'язання з повернення кредиту , оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6). [PERSON] дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON] і [PERSON] дає право [PERSON] у будь який момент змінити (збільшити, зменшити або анулювати) кредитний ліміт (р.2.1.1.2.3). Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою [PERSON] стосовно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого [PERSON] (п.2.1.12.4). Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п.2.1.1.5.7). При порушенні Позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми боргу) (п.2.1.1.7.6). Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання сторонами повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.. 629 ЦК). Одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою (ст.. 525 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст..610 ЦК). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ч.2 ст. 615 ЦК). Відповідачка у порушення умов договору, положень статей 509, 526,1054 ЦК України, не надавала своєчасно ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими передбаченими договором витратами, що призвело до виникнення заборгованості, що станом 31 жовтня 2015 року відповідно до розрахунку , складеного позивачем , складає 19194 гривни 08 копійок , з яких: - 2934,05 грн. заборгованість за кредитом, - 12168,84 грн. заборгованість за процентами, - 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), - 890,19 грн. штраф (процента складова) ( а.с.4-5). Відповідно до положень частини 1 статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідачка зобов'язання належним чином не виконала, кредит в повному обсязі не повернула, проценти, комісії тощо не сплатила, відтак, зобов'язання відповідачки не є припиненими. Статею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За ст.. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Відповідно до правових позицій, висловлених в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13 , перебіг строку позовної давності починається в залежності від закінчення строку сплати кожного із місячних платежів. В правових позиціях, висловлених в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 року у справі №6-616цс14, встановлено, що за договором про надання банківських послуг (якщо позичальник отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, пербіг трирічного строку позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.. 261 ЦК України). Строк дії картки , яка була видана відповідачці, - червень 2015 року (а.с.69). Згідно виписки з картрахунку відповідачка останній раз поповнювала картковий рахунок для погашення заборгованості за кредитним договором 11 березня 2013 року (а.с.70-75). Подальших платежів на поповнення рахунку або зняття кредитних коштів з кредитного рахунку відповідачкка не здійснювала. Після цієї дати [PERSON] лише нараховувалися проценти за користування кредитним лімітом. Таким чином позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом в межах строку позовної давності , а твердження відповідачки , що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення процентів за користування кредитом є необґрунтованим. За правилами ст.. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст. ст.. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах загального строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи викладене, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідачки за період з 25 листопада2014 року по 25 листопада 2015 року, тобто за рік до звернення до суду із позовом, становить 1200 грн (а.с.4-5). Загальна сума заборгованості складає: 2934,05 грн. заборгованість за кредитом + 12168,84 грн. заборгованість за процентами + 1200 грн. заборгованість за пенею та комісією + 500,00 грн. штраф (фіксована частина) + 815,20 грн. штраф ( 16303,85х5% процента складова) = 17 619 гривен 09 копійок. При цьому суд враховує, що за правилами ч. 1 ст. ст.. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання ( ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Штраф сплачується позичальником відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш як на 30 днів, у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Пеня ж, в свою чергу відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг сплачується в разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки. Отже, штраф і пеня відповідно до умов кредитного договору настають при різних обставинах порушення зобов'язань зі сторони боржника, а відтак є різними видами відповідальності за порушення зобов'язань позичальником. Тому з відповідачки підлягають стягненню і пеня і штраф. Посилання відповідачки на те, що [PERSON] було в односторонньому порядку збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом не може бути прийнято судом до уваги з таких підстав. Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] має право здійснювати зміну [PERSON], а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому [PERSON] , за винятком зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати [PERSON] , зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів [PERSON] не одержав повідомлення від [PERSON] про незгоду зі змінами, то вважається , що [PERSON] приймає нові умови. В той же час п. 1.1.2.3 Умов та правил… встановлено обовязок Позичальника отримувати виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. А згідно п.1.1.2.1.6 Умов та правил … у разі незгоди зі змінами Правил або [PERSON] має право звернутися до [PERSON] для розірвання договору і погасити заборгованість , що виникла перед [PERSON]; у разі незгоди зі списанням коштів по Картрахунку інформувати [PERSON] про це протягом 36 днів з моменту списання. Відповідачка при укладенні кредитного договору погодилась з такими умовами , уклала договір з [PERSON] , з метою розірвання договору до [PERSON] не звернулась, про свою незгоду із списанням коштів з картрахунку [PERSON] не проінформувала. За таких обставин збільшення процентної ставки [PERSON] в односторонньому порядку не суперечить умовам кредитного договору.

Outcome: partial