Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору б/н від 20.12.2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами и правилами надання банківських послуг складає між нею і позивачем договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Посилаючись на статті 526,527,530,1054 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, позивач зазначає, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачка зобовязання належним чином не виконала, тому на підставі ч.2 ст.1054 ЦК України позивач вважає, що у нього є право вимагати повернення всієї суми заборгованості. Позивач вказує на те, що станом на 14.05.2014 рік відповідачка має заборгованість 32107,70 грн. яка складається з наступного: - 4667,99 грн. заборгованість за кредитом; - 18689,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 8750,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 6884,53 грн., яка була задоволена судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2008 року, різниця становить 25223,17 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 5728.14 грн. - штраф (процентна складова). Всього відповідачка має заборгованість 26984,33 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідачки у повному обсязі, а також судові витрати в розмірі 269,84 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи без участі сторін на підставі наданих суду доказів. Відповідачка в судове засідання до суду не з'явилася, надала суду заяву в якій зазначила, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження вона вже сплатила позивачу заборгованість в сумі 6933,95 грн., що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.02.2010 року ВП № 13135810, винесеної відділом державної виконавчої служби Петропавлівського районного управління юстиції. Також відповідачка зазначила, що вона не отримувала від позивача ніяких кредитних карток, а гроші вона отримувала у відділенні банку одноразово. [PERSON] у заяві просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20.12.2007 року відповідачка уклала з позивачем договір б/н у вигляді підписаної нею заяви, яка разом з Памяткою клієнта, Умовами и правилами надання банківських послуг складає між нею і позивачем договір, та отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11). Згідно з договором відповідачка зобов'язалася повертати кошти та сплачувати відсотки за користування кредитом (а.с. 11-15). 21.11.2008 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 6884 грн. 53 коп. та судових витрат з відповідачки [PERSON] за договором № б/н від 20.12.2007 року (а.с. 5). Відповідачкою [PERSON] заборгованість в сумі 6933,95 грн. перед позивачем погашено, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.02.2010 року ВП № 13135810, винесеної відділом державної виконавчої служби Петропавлівського районного управління юстиції (а.с. 47). Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, станом на 14.05.2014 рік відповідачка має заборгованість 32107,70 грн. яка складається з наступного:4667,99 грн. заборгованість за кредитом; 18689,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8750,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Від цієї суми заборгованості позивач відняв суму у розмірі 6884,53 грн., яка була задоволена судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2008 року, різниця становить 25223,17 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 5728.14 грн. - штраф (процентна складова). Всього відповідачка має заборгованість перед позивачем 26984,33 грн. (а.с.6-10). Позивач не вказав підстави і надав не всі докази, на які він посилається, зокрема Памятку клієнта, яка відповідно до п.3.5 є невідємною частиною договору у випадках оформлення і видачі платіжної карти по кредитній схемі, не зазначив, у які строки відповідачка мала погашати поточну заборгованість за договором, період утворення заборгованості, за якою проведено стягнення, структуру цього стягнення та відповідно до яких умов договору відповідачем продовжувалося нарахування заборгованості відповідачці після проведення стягнення з неї. Відповідачкою подано заяву про застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ст.631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Кредит був виданий відповідачці 20.12.2007 року. 21.11.2008 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 6884 грн. 53 коп. з відповідачки. Судовий наказ виконаний 25.02.2010 року, отже, останній платіж відповідачкою позивачу на виконання кредитного договору здійснений саме в цей день. Час, з якого згідно норм діючого законодавства відраховується строк позовної давності у кредитних відносинах, за якими позичальник має погашати борг за кредитом і відсотками у встановлений договором термін, є ненадходження платежу у встановлений термін. Відповідачка з 26.02.2010 року не здійснила жодного платежу і перебіг трирічного строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду для ПАТ КБ «Приватбанк» у відповідності до вимог ч.1 ст. 261 ЦК України почався з 26.02.2010 року та закінчився 26.02.2013. Позивач звернувся до суду із даним позовом лише 24.06.2014 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення прозову. Матеріали справи не містять доказів в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України, які б мали інформацію, що з відповідачем було укладено договір про збільшення позовної давності у письмовій формі. Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 269,84 грн. стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed