Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 39707,32 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1378,00 гривень (а.с.2-3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №500981420 від 16.07.2015 року (далі - договір), який був укладений між Банком та відповідачем, Банк надав позичальнику кредит в сумі 39951,82 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 15,99% на рік, з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 17.07.2019 року. Відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно у встановлені договором строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом та відсотків за користування кредитними коштами. Але, в обумовлені Договором строки позичальник своїх зобовязань по поверненню кредиту та відсотків не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість, в сумі 39707,32 гривень. По теперішній час відповідач кредитну заборгованість не погасив, в звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.23). Відповідач в судове засідання не зявився повторно, належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.30,33), про причини неявки суду не сповістив, заперечень проти позову не надав, та від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір №500981420, за умовами якого Банк зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 39951,28 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 15,99% на рік (а.с.4-7). Позичальник в свою чергу взяв на себе зобовязання щомісячно у встановлені договором строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитом та відсоткам за користування кредитними коштами. В силу ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 39951,82 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача (а.с.15). Але позичальник в обумовлені строки своїх зобовязань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконує, чим порушує умови кредитного договору, та у звязку з чим виникла заборгованість, станом на 19.09.2016 року в сумі 39707,32 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 34235,29 грн., заборгованість за відсотками 2722,13 грн. та по комісії 1749,90 грн., штраф 1000,00 грн. (а.с.14). В порядку досудового врегулювання спору банк повідомляв позичальника про існуючу заборгованість за договором від 16.07.2015 р. та необхідність її сплатити, про що свідчить відповідна вимога за вих.№75592-102-б/б від 26.09.2016 р. (а.с.16), проте, заборгованість і досі залишається не погашеною. Згідно ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. Згідно п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином свої зобовязання, відповідно до умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved