Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.07.2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір. Крім того, підписавши дану заяву, відповідач погодився щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконав. Внаслідок чого станом на 30.04.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 13591 грн. 25 коп., яка складається з: 3878 грн - заборгованість за кредитом; 6580 грн. 60 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2009 грн. 26 коп заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) 500 грн; штраф (процентна складова) 623 грн 39 коп. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Надав суду заяву у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив позов задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що представник позивача скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не з'явився, поштове повідомлення повернулося з відміткою про відмову адресата від його одержання (а.с. 49). З врахуванням положень ч. 8 ст. 76 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку від 13 липня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана ним заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг (а.с. 7-8). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Крім того Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3 2.1.1.2.4 Умов та Правил). Як вбачається з Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, [PERSON] (картрахунок 5577212706242768 від 13.07.2011 року) встановлено кредитний ліміт у сумі 3900 гривень (а.с. 7). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 3900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Однак в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Так, за наданим представником позивача належним чином завіреним розрахунком, станом на 30.04.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 3878 гривень, заборгованість за відсотками 6580 гривень 60 копійок, заборгованість за пенею та комісією 2009 гривень 26 копійок, заборгованість по судовим штрафам 1123 гривні 25 копійок (а.с. 5-6). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 13.07.2011 року щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання Таким чином, фіксована частина штрафу в розмірі 500 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача не відповідає виду відповідальності за порушення зобовязання, що передбачається ч. 2 ст. 549 ЦК України, у звязку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає через її безпідставність. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн 60 коп судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial