Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 19 серпня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушила умови договору у звязку з чим станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 22251 грн. 80 коп., а саме: 4426 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 14127 грн. 97 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2400 грн. заборгованість по комісії; 250 грн. - штраф (фіксована частка); 1047 грн. 70 коп. штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.19), позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 вересня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) (правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 1,9 % на місяць від залишку заборгованості. Відповідно до умов договору кредит мав погашатися щомісячними платежами шляхом внесення грошових коштів в готівковій та безготівковій формі або ж шляхом списання коштів з інших рахунків Клієнта (а.с.6-12). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 31 жовтня 2015 року становить 20954 грн. 10 коп.: 4426 грн. 13 коп. заборгованість за кредитом; 14127 грн. 97 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2400 грн. 00 коп. заборгованість по комісії (а.с.4-5). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору передбачено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених Договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с.7-12). Згідно з розрахунком позивача штраф складає: 250 грн. фіксована складова та 1047 грн. 70 коп. процентна складова. Доказів сплати заборгованості на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії та штрафів законними та обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у межах заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений ним судовий збір в сумі 1378 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 500 грн., підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved