Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явили дійсний позов до [PERSON] В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що 28.05.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг складають між банком і відповідачем кредитний договір. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 8974,95 грн., яка складається з: 3195,42 грн. - заборгованість за кредитом; 3899,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1214,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 415,47 грн. - штраф (процентна складова), яку просили стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 8974,95 грн., заперечував проти надання розстрочки виконання рішення суду, вважає, що це затягне виплату кредиту, оскільки за час розгляду справи відповідач вже міг сплатити третину заборгованості. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги в частині заборгованості за кредитом в розмірі 3195,42 грн. Суду пояснив, що у 2008 році він дійсно відкрив платіжну картку у «Приват Банку», користувався кредитом, але вчасно повертав гроші. Заборгованості за процентами, пенею, комісією та штрафами не визнав, оскільки з січня 2012 року до травня 2015 року перебував під вартою та був позбавлений можливості сплачувати за кредитними зобов'язаннями, тому вважає, що проценти, пеня, комісії нараховані неправомірно. Також, просив суд врахувати, що він є інвалідом 1 групи, непрацездатним, отримує пенсію за інвалідністю в мінімальному розмірі, у зв'язку з чим просить розстрочити виконання рішення суду на 3 роки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 11-17). Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Своїм підписом [PERSON] підтвердив, що заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг складають укладений між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору. Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою складають між банком і відповідачем кредитний договір, позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 6.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 6.4 Умов за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу заборгованість. На підставі п.5.3 Умов, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.5.7 Правил, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором. Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 8974,95 грн., яка складається з: 3195,42 грн. - заборгованість за кредитом; 3899,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1214,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 415,47 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-10, 163-167). Також розмір заборгованості підтверджується детальною випискою з рахунку [PERSON] за період з 28.05.2008 року по 20.01.2012 року (а.с. 167-178). Таким чином, під час судового розгляду було встановлено, що відповідач уклав кредитний договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобов'язання, яке належним чином не виконав та прострочив зобов'язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом та договором. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач [PERSON] посилається на неможливість належним чином виконувати зобов'язання перед Банком через перебування під вартою з 20.01.2012 року до 15.05.2015 року по кримінальному провадженню № 639/9656/14-к за обвинуваченням [PERSON] за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується довідкою Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с. 115). Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, [PERSON], як боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, зокрема через перебування під вартою за рішенням суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б\\н від 28.05.2008 року в сумі 8974,95 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Відповідно до п. 1 ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Вирішуючи питання відстрочити або розстрочити виконання рішення суду, визначення порядку виконання рішення чи вжиття заходів для забезпечення його виконання суд повинен враховувати, що для цього повинні існувати обставини, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Тобто, процесуальним законом передбачено можливість відстрочити або розстрочити виконання рішення суду лише у виняткових випадках. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], встановлена перша «б» група інвалідності, він потребує постійного стороннього догляду, інвалідність встановлена на строк до 01.02.2019 року, що підтверджується довідкою до акту медико-соціальної експертної комісії (а.с. 16, т. 2). У зв'язку з цим, суд вважає, що дані обставини є підставою для розстрочки виконання рішення у розумінні положень ст. 217 ЦПК України, оскільки стан здоров'я відповідача та його майновий стан є незадовільним, тобто існування вказаних обставин створює випадок винятковості, який є обов'язковою умовою для можливості розстрочки виконання рішення суду. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе розстрочити відповідачу [PERSON] виконання сплати заборгованості терміном на 12 місяців шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 747,91 грн. кожного місяця на рахунок позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved