Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 614067,02 грн.; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3441 грн.; звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 614067,02 грн. на предмет іпотеки, що належить [PERSON], а саме: житловий будинок [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк» (далі - АКІБ «УкрСибБанк») та [PERSON] 02 квітня 2008 року було укладено кредитний договір №11325360000 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер договору було змінено на №11325360001), за якими відповідач отримав кредитні кошти у сумі 47 000 доларів США, з розрахунку 13,40 % річних на строк з 02 квітня 2008 року по 02 квітня 2015 року. Крім того, з метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, між АКІБ «УкрСибБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 02 квітня 2008 року, предметом якого виступив будинок [ADDRESS]. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними договорами. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, [PERSON] зобов'язався щомісяця у визначені договором строки здійснювати погашення частини суми кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом. Проте, останній взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 614067,02 грн., з яких заборгованість за кредитом 353285,40 грн., заборгованість за відсотками 249456,01 грн., та відсотки 11 325,60 грн. Відповідач добровільно не сплачує кредит, у зв'язку з чим просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 614067,02 грн. та судовий збір, та звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», за участю третьої особи [PERSON] про визнання договору іпотеки від 02 квітня 2008 року недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір іпотеки від 02 квітня 2008 року суперечить вимогам ст. 203 ЦК України. Оскільки, у житловому будинку, який є предметом іпотеки проживає її син [PERSON] [INFO], а тому звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до порушення його прав на житло, у зв'язку з чим вважає укладений договір недійсним. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав надав суду письмове клопотання з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги за зустрічним позовом вважає необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] проти первісного позову заперечили, вважають його не обґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню з тих підстав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність боргу [PERSON] перед позивачем. Зазначили, що сам лише розрахунок боргу за кредитним договором не є належним доказом існування заборгованості в сумі пред'явленій до стягнення. Проти позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов просять задовольнити. Представник третьої особи органу опіки та піклування до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та при ухваленні рішення врахувати інтереси неповнолітнього [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень на позовну заяву та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 02 квітня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11325360000. Відповідно до умов договору АКІБ «УкрСибБанк» надав [PERSON] кредит для споживчих цілей у сумі 47 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути його не пізніше 02 квітня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,40% річних. Відповідно до положень ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №11325360000 від 02 квітня 2008 року, між АКІБ «УкрСибБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 02 квітня 2008 року, відповідно до якого, остання виступила майновим поручителем позичальника [PERSON] та передала в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності. 02 квітня 2008 року на виконання умов кредитного договору, АКІБ «УкрСибБанк» була отримана заява №53 про видачу готівки, на підставі якої [PERSON] було видано 47 000 доларів США. У подальшому, між АКІБ «УкрСибБанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №11325360001 до договору про надання споживчого кредиту №11325360000, яким змінено умови договору при реструктуризації, відповідно до умов якого змінено строки виконання зобов'язань позичальником зі сплати процентів за цим договором, та змінено розмір ануїтетного платежу. 08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСибБанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «УкрСибБанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорам, внаслідок чого ПАТ «Дельта банк» змінює ПАТ «УкрСибБанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСибБанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Із встановлених по справі обставин вбачається, що [PERSON] прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. На час звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із вищезазначеними позовними вимогами заборгованість [PERSON] перед банком відповідно до наданого розрахунку заборгованості склала 614067,02грн., із них: заборгованість по відсоткам за договором №11325360000 - 11325,60 грн., за додатковою угодою №11325360001: заборгованість за кредитом - 353285,40 грн.; заборгованість за відсотками - 249456,01 грн., прострочена сума заборгованості за кредитом - 211243,72 грн., та за відсотками - 94469,43грн. На виконання умов укладених договорів, позивачем за первісним позовом, на адресу [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги від 29 березня 2013 року про усунення порушення умов кредитного договору, а саме погашення заборгованості у розмірі 34552,64 доларів США та попереджено, що в разі не вжиття заходів щодо погашення простроченої заборгованості, банк буде змушений захищати свої майнові права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або зверненням до суду. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.1.1. договору іпотеки від 02 квітня 2008 року, передбачено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Таким чином, з встановлених по справі обставин та наданих ПАТ «Дельта Банк» доказів, суд вважає доведеним факт порушення зі сторони [PERSON] основного зобов'язання за кредитним договором від 02 квітня 2008 року. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки позивач всі передбачені договором умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав договір та прийняв кошти і зобов'язувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідачів за первісним позовом про необґрунтованість розміру заборгованості за кредитним договором та не підтвердженність розрахунку бухгалтерсько-фінансовими документами є безпідставними, з тих підстав, що відповідачами у порушення вимог ст. 60 ЦПК України, ані у письмових запереченнях, ані у судовому засіданні, не зазначено в чому полягає невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості та не зазначено, які саме бухгалтерсько-фінансові документи спростовують зазначений розрахунок. Стосовно зустрічних вимог, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного. В силу ч. 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. В силу ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків за умови наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності та вільного волевиявлення його учасників. При цьому правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні 02 квітня 2008 року договору іпотеки [PERSON] засвідчила, що на момент укладання договору відсутні права будь-яких третіх осіб щодо предмета іпотеки, а також у ньому не проживають та не зареєстровані малолітні та неповнолітні діти. Крім того, вказана обставина підтверджується довідкою №1403 від 29 лютого 2008 року про склад сім'ї, виданною міським головою м. Генічеська, згідно якої у будинку [ADDRESS] зареєстрований лише [PERSON]. Як вбачається з ксерокопії домової книги для прописки громадян, які проживають у [ADDRESS], неповнолітній [PERSON], [INFO], був прописаний за вказаною адресою 18 квітня 2008 року, тобто після укладення оскаржуваного договору іпотеки. При цьому, відповідно до п.2.4.6 договору іпотеки від 02 квітня 2008 року, [PERSON] (іпотекодавець) зобов'язалась не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб, без згоди іпотекодержателя. Крім того, у судовому засіданні не встановлено обставин того, що дитина позивача за зустрічним позовом [PERSON] на момент укладення договору іпотеки набув права користування житловим будинком [ADDRESS], його права укладенням зазначеного договору не порушені, а отже підстави для визнання договору іпотеки відсутні. Сам факт реєстрації після укладення договору іпотеки місця проживання неповнолітнього [PERSON] 18 квітня 2008 року, що було здійснено без погодження іпотекодерджателя, також не надає підстав для визнання договору іпотеки недійсним. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги належними доказами підтверджені не були, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, за первісним позовом на користь позивача з [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441.

Outcome: approved