Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея банк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Кредитною спілкою «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0250/ПОЗ/95/0056791 від 09.10.2008 року. Відповідно до умов Генерального договору про відступлення прав за кредитними договорами від 01.02.2008 р., укладеного між КС «Аккорд» та ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», позивач придбав у КС «Аккорд» права кредитодавця за вищевказаним кредитним договором по відношенню до відповідача. Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит в розмірі 5754,81 грн. зі сплатою 45,63 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивачем було письмово повідомлено боржника про заміну кредитора у зобов'язанні. Протягом строку дії кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим йому було надіслано листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення, заперечень на вимоги Заявника не надав. Останній платіж боржником здійснено 27.07.2013 року. Відповідач станом на 10.12.2013 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 2565,93 грн., яка складається з простроченого боргу у сумі 412,42 грн., прострочених процентів у сумі 623,65 грн., строкових процентів у сумі 5,68 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів у сумі 769,18 грн., віндикаційних витрат у сумі 755,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовому клопотанні просив справу розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, підтримав заявлені позовні вимоги. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, вказала, що заборгованості перед позивачем у неї не має. Також, надала суду письмову заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 09.10.2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0250/ПОЗ/95/0056791, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5754,81 грн. на строк 18 місяців з 09.10.2008 року по 09.04.2010 року, зі сплатою 45,63 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Згідно з Генеральним договором про відступлення прав за кредитними договорами КС «Аккорд» від 01.02.2008 року ВАТ «Плюс Банк», яке, згідно зі змінами до статуту, було перетворено у ПАТ «Плюс Банк» і внаслідок зміни назви у ПАТ «Ідея Банк» стало правонаступником всіх його прав і обов'язків, придбало у КС «Аккорд» права кредитодавця за кредитними договорами. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України у зобов'язанні [PERSON] перед КС «Аккорд» кредитор був замінений іншою особою, ПАТ «Ідея Банк», внаслідок передання КС «Аккорд» ПАТ «Ідея Банк» своїх прав за правочином (відступлення права вимоги), про що між ними був укладений письмовий договір, а також письмово повідомлений боржник. Тому, в даному випадку, суд вважає обґрунтованим та законним звернення ПАТ «Ідея Банк» до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з довідкою-розрахунком ПАТ «Ідея банк» від 10.12.2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 0250/ПОЗ/95/0056791 від 09.10.2008 року складає загальну суму в розмірі 2565,93 грн., яка складається з простроченого боргу у сумі 412,42 грн., прострочених процентів у сумі 623,65 грн., строкових процентів у сумі 5,68 грн., пені за несвоєчасне погашення платежів у сумі 769,18 грн., віндикаційних витрат у сумі 755,00 грн. Відповідно до п.п. 3.2.2 кредитного договору № 0250/ПОЗ/95/0056791 від 09.10.2008 року відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати проценти у порядку, визначеному розділом 4 цього Договору. Пунктом 4.3 вищевказаного договору встановлено рекомендований графік платежів погашення кредиту та виплати процентів, який складається з щомісячних платежів у період з 09.11.2008 року по 09.04.2010 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] перестала виконувати свої щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, строк дії кредитного договору сплив 09.04.2010 року, коли, на думку суду, позивач і довідався про порушення свого права, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся у січні 2014 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності у три роки, який підлягає застосуванню до вимог, які є предметом заявленого позову. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, передбачені ст.ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його сплати. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та сплата процентів повинні здійснюватися позичальником у терміни, встановлені графіком погашення кредиту, тобто останній платіж мав бути здійснений 09.04.2010 року, то початок позовної давності необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов'язань. Аналогічну позицію з цього приводу висловив і Верховний Суд України у Постанові № 6-116 цс13 від 06.11.2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачем було подано письмову заяву про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих підстав, суд вважає за необхідне у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Outcome: dismissed