Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким, в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 130135,06 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1315561 (один мільон триста п'ятнадцять тисяч п'ятсот шістдесят одна) гривна 35 копійок за договором про надання споживчого кредиту з правилами №11396942000 від 24 вересня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,0 кв. м., житловою площею 44,2 кв. м. (на підставі Іпотечного договору № б/н від 24 вересня 2008 року), шляхом передачі Іпотекодержателю - Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» права власності на вказане майно, визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» право власності на зазначену квартиру (предмет іпотеки), припинити право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою, виселити з квартири його та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою та витребувати від [PERSON] і передати ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру, [ADDRESS]. При цьому представник позивача посилається на те, що 24 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11396942000, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 24 вересня 2029 року або достроково зі сплатою 14,50 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,0 кв. м., житловою площею 44,2 кв. м., що підтверджується Іпотечним договором № б/н від 24 вересня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 24 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. за реєстром № 712. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов кредитного Договору у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 130135,06 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1315561 (один мільон триста п'ятнадцять тисяч п'ятсот шістдесят одна) гривна 35 копійок. Позивач зазначив, що як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак, мешканці спірної квартири чинять перешкоду у доступі до предмету іпотеки, використовують квартиру для проживання, що є порушенням та обмеженням прав Іпотекодержателя. Відповідно до вимог законодавства позивачем було направлено письмову вимогу про виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення мешканців (у зв'язку із зверненням стягнення) та вимогу про направлення Іпотекодержателю усієї наявної документації на предмет іпотеки разом з ключами, але ці вимоги не виконано, що, на думку позивачка є підставою для виселення мешканців зі спірної квартири. Також позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень. Представник позивача до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явились, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Державної реєстраційної служби України у судове засідання не з'явився, повідомлявся, надав пояснення на позовну заяву в яких справу просить розглянути без участі представника Укрдержреєстру та зазначив, що у разі набрання законної сили рішенням суду про визнання права власності на нерухоме майном за позивачем, таке рішення є підставою для подальшої державної реєстрації права власності на нерухоме майно у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17 жовтня 2013 року. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 24 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11396942000, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 24 вересня 2029 року або достроково зі сплатою 14,50 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 66,0 кв. м., житловою площею 44,2 кв. м., що підтверджується Іпотечним договором № б/н від 24 вересня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 24 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. за реєстром № 712. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. Згідно п.4.2 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, у тому числі, на підставі рішення суду. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного Договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.ст. 514,516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно розрахунку, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 130135,06 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1315561 (один мільон триста п'ятнадцять тисяч п'ятсот шістдесят одна) гривна 35 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 79227,34 доларів США, що еквівалентно 800925 (вісімсот тисяч дев'ятсот двадцять п'ять) гривень 03 копійки; заборгованість по процентам за користування кредитом - 50907,72 доларів США, що еквівалентно 514636 (п'ятсот чотирнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 32 копійки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] листом від 21 березня 2014 року був повідомлений про стан заборгованості, також відповідачу було направлено лист-вимогу від 04 березня 2014 року про виселення. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27 листопада 2014 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться в іпотеці ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, виходячи з неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору, суд прийшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі набуття у власність, підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача ПАТ «Дельта Банк» про виселення, суд враховує п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014року), яким встановлено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Враховуючи, що позивачем не надано доказів про осіб, які проживають та зареєстровані у спірній квартирі, а тому і не визначено конкретне коло осіб, які позивач просить виселити, суд приходить до висновку, що в задоволені цих вимог ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити, оскільки суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, так як це є порушенням норм процесуального права. Позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» в частині припинення права власності іпотекодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS], в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою, також не підлягають задоволенню, оскільки реєстрація права власності на вказану квартиру за ПАТ «Дельта банк» автоматично припиняє право власності попереднього власника. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положенням абзацу 2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07 лютого 2014 року) встановлено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку». Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Положенням ст. 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. У зв'язку із чим, суд вважає необхідним виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягаєть частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень, також підлягають задоволенню.

Outcome: partial