Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № VIUWA800000358 від 06.05.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 29162 гривні 40 коп на термін до 03.05.2013 року. Відповідач зобовязався повернути вказаний кредит та сплатити відсотки за користування ним в строки та в порядку встановлених кредитним договором Позивач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконав. Внаслідок чого станом на 25.08.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 47819 грн 55 коп., яка складається з: 6510 грн 30 коп - заборгованість за кредитом; 2315 грн. 11 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7611 грн 34 коп заборгованість по комісії за користування кредитом; 28867 грн 58 коп пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штраф (фіксована частина) 250 грн; штраф (процентна складова) 2265 грн. 22 коп. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою суду від 10 листопада 2015 року явку представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» визнано обовязковою, однак останній в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.68-69). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що той скористався своїми процесуальними правами. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у запереченнях (а.с 81-84). Подав заяву про застосування строку позовної давності до вимог позивача. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 травня 2008 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № VIUWA800000358, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 29162 гривні 40 копійок на термін до 03 травня 2013 року та останній зобовязався вчасно погашати отриманий кредит та нараховані відсотки, платежі за порушення зобовязань (а.с. 7-14). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом і не заперечувалося представником відповідача, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 29162,40 грн. Згідно п. 4.11 Договору, за користування наданим Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у ст. 16.1.6 Договору (процентна ставка 16,92 річних). Відповідно до п. 15.9 Договору, при невиконанні Позичальником умов, передбачених статтею 5.2.9 Договору, Банк зобовязаний здійснити додатковий моніторинг погашення Кредиту по Транзитному Рахунку. При цьому Позичальник сплачує Банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими Позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими Банком на останній термін сплати. У випадку порушення Позичальником зобовязань, передбачених статтями 5.2.2 та 5.2.3 Договору щодо сплати винагород та процентів, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки (п. 13.2 Договору). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Однак в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Так, за наданим представником позивача належним чином завіреним розрахунком, станом на 25.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 47819 грн 55 коп., яка складається з: 6510 грн 30 коп - заборгованість за кредитом; 2315 грн. 11 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7611 грн 34 коп заборгованість по комісії за користування кредитом; 28867 грн 58 коп пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штраф (фіксована частина) 250 грн; штраф (процентна складова) 2265 грн. 22 коп. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 грудня 2015 року провадження по даній справі закрито в частині стягнення з [PERSON] 12783 гривні 37 копійок, з яких: 6510,30 грн заборгованість за кредитом; 1153,56 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 3149,52 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 1123,16 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250 грн штраф (фіксована частина); 596,83 грн штраф (процентна складова). Таким чином, з розрахунку позивача потрібно виключити суми, провадження щодо яких судом закрито, і суд вважає доведеним, що станом на 25.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 35036,18 грн, що складається з: 6510,30 грн 6510,30 грн = 0 грн - заборгованість за кредитом; 2315,11 грн 1153,56 грн = 1161,55 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7611,34 грн 3149,52 грн = 4461,82 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28867,58 грн 1123,16 грн = 27744,42 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 250 грн 250 грн = 0 грн штраф (фіксована частина); 2265,22 грн 596,83 грн = 1668,39 грн штраф (процентна складова). Разом з тим, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно положень ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з кредитного договору № VIUWA800000358, останній був укладений 06 травня 2008 року на строк до 03 травня 2013 року (термін повернення кредиту). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. У своїй постанові № 6-1432цс15 від 17 вересня 2014 року, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов'язання до настання строку виконання, визначеного договором. Суд вважає, що звернувшись до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №VIUWA800000358 від 06.05.2008 року та винесенням судом рішення по даній справі, яке набрало законної сили, позивач змінив строк виконання зобовязання за вказаним договором. Таким чином, строк позовної давності в даному випадку, слід рахувати від 01.11.2011 року, тобто з дати набрання законної сили рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2011 року. При цьому останній платіж відповідачем, як вбачається із розрахунку заборгованості, внесено 20.12.2010 року. За таких обставин, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений для стягнення заборгованості за кредитним договором № VIUWA800000358 від 06.05.2008 року і клопотання відповідача про його застосування підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed