Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») звернулися з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 8 251,91 грн. та судових витрат у сумі сплаченого судового збору 1378,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № [NUMBER], відповідно до якого відповідачу відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням картки з лімітом не більше 4 000 грн., з оплатою відсотків в розмірі 36% річних, з кінцевою датою погашення кредиту, що відповідає строку дії картки - 30 вересня 2015 року. У відповідності до п.4.2.14 даного договору відповідач зобовязаний сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані. Відповідачем порушено вимоги даного пункту договору. За невиконання умов договору згідно п.8.1.1 Договору повинен сплатити пеню. У звязку з цим, заборгованість по кредиту, відсоткам та пені становить 8 251, 91 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час слухання справи повідомлялась належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.09.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № [NUMBER] (а.с.3-6), відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію, у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000,00 грн. для проведення операції із застосуванням картки (п. 2.4. договору). Кредит надано для оплати будь-яких операцій у разі недостатності власних грошових коштів [PERSON] на картковому рахунку (п. 2.5 договору). Відповідно до п. 2.6 договору кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 30.09.2015 року . Відповідно до п.2.7 Договору за користування кредитом [PERSON] зобовязана сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36,00% річних. 05.10.2016 року на адресу [PERSON] банком було направлено лист № 076-016/2598 з вимогою повністю погасити заборгованість за кредитною лінією, у звязку з невиконанням відповідачем умов договору (а.с.20). Згідно рекомендованого поштового повідомлення (а.с. 21) відповідач особисто отримала зазначений лист 13.10.2016 року, проте свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів належним чином не виконала. Відповідно до п. 8.1.1 договору передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентами за кредитом [PERSON] сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом в повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед філією АТ «Укрексімбанк» у м. Чернігові станом на 24.11.2016 року (включно) становить 8 251,91 грн., з них: прострочена заборгованості за кредитом 3 998,97 грн., прострочена заборгованості за процентами 2023,71 грн., пеня за прострочення сплати суми кредиту та процентів 2 229,23 грн. (а.с. 12-14). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] порушила зобовязання щодо повернення кредитних коштів, тобто істотно порушила умови укладеного кредитного договору, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 8 251,91 грн. підлягають задоволенню. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved