Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося в суд із згаданим позовом, який мотивує тим, що між [PERSON] та Банком 06 березня 2007 на умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» «Стандарт» укладено договір №VOXRRX10080049 про надання кредиту в розмірі 7000,80 грн зі сплатою 12 відсотків річних за користування ним з кінцевим терміном повернення 06 березня 2009 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку за договором за заявою Банку 28 січня 2008 року Луцьким міськрайонним судом винесено судовий наказ про стягнення із [PERSON] 10285,50 грн заборгованості. Проте і надалі відповідач кредитного зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 23 грудня 2013 року заборгувала 141589,88 грн, у тому числі 32989,25 грн заборгованості за процентами, 4088,48 грн заборгованості за комісією, 97293,58 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язання, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 6718,57 грн штрафу (процентна складова). Просить стягнути з [PERSON] 141589,88 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив справу розглянути у його відсутності, наполягав на підтриманні позовних вимог. Відповідач та її представник позов визнали частково. Представник відповідача пояснив, що дійсно між сторонами укладено кредитний договір. На підставі судового наказу від 28.01.2008 з відповідача стягнуто 10285,50 грн заборгованості за кредитом. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України у постанові від 06.11.13, що свідчить про застосування строку позовної давності до кожного із щомісячних платежів за кредитом, а не до кредиту вцілому, заявив про застосування строку позовної давності до вимог Банку про стягнення процентів за користування кредитом та комісії за його надання. Вважає, що стягненню підлягають проценти та комісія у межах погодженого сторонами 5-річного строку за період з 20 січня 2009 року до дня звернення до суду із позовом, зокрема проценти в розмірі 24978,45 грн та комісія в розмірі 511,06 грн. Крім цього, пояснив, що заявлена Банком до стягнення сума пені 97293,58 грн є неспіврозмірною із сумою заборгованості за кредитом, тому враховуючи повне погашення тіла кредиту наполягав на зменшенні суми пені до однієї тисячі гривень. Заперечив проти стягнення із відповідача штрафів, зазначивши, що одночасне стягнення пені та штрафів за одне і теж цивільне правопорушення, а саме порушення строків погашення кредиту, суперечить ст.61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин просив позов задовольнити частково. Позов підлягає до часткового задоволення. З свідоцтва про шлюб вбачається, що відповідачка [PERSON] 15 листопада 2013 року зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис №5, у зв'язку з чим їй присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, стверджено заявою позичальника від 06 березня 2007 року №VOXRRX10080049, що між Банком та [PERSON] на Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» «Стандарт» (далі -Умовах) укладено договір про надання кредиту в розмірі 7000,80 грн зі сплатою 12 відсотків річних за користування ним з кінцевим терміном повернення 06 березня 2009 року. Факти отримання кредитних коштів, обізнаність із Умовами та невнесення щомісячних платежів за договором відповідач визнала. Цією ж заявою передбачено сплату позичальником процентів у розмірі 15,17 % в місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом у разі порушення ним зобов'язань із погашення кредиту, а також пені та штрафних санкцій. Відповідно до ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник, як встановлено ст. 527 ЦК України, зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання. У порушення зазначених норм ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконала. У зв'язку із невиконанням відповідачем умов договору в частині сплати щомісячних платежів за заявою позивача Луцьким міськрайонним судом 28 січня 2008 року винесено судовий наказ, згідно з яким наказано стягнути з відповідача 10285 грн заборгованості за вказаним кредитним договором. Із пояснень відповідача та її представника, із наданих платіжних доручень та постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 14 квітня 2014 року вбачається, що судовий наказ від 28.01.2008 виконано. Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач за період з 29 жовтня 2007 року по 23 грудня 2013 року заборгувала 141589,88 грн, у тому числі 32989,25 грн заборгованості за процентами, 4088,48 грн заборгованості за комісією, 97293,58 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язання, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 6718,57 грн штрафу (процентна складова). При цьому, із позовної заяви вбачається, що зазначена у судовому наказі до стягнення сума заборгованості до вказаного розрахунку не включена, що визнала сама відповідач. Відповідно до згаданого розрахунку відповідачем на погашення заборгованості лише 28 січня 2013 року внесено єдиний платіж в сумі 404,53 грн, який віднесений на погашення процентів за договором. Представником відповідача заявлено вимогу про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення процентів та комісії за кредитом. Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як вбачається із п.5.5 Умов, сторони погодили терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди та неустойки - пені, штрафів тривалістю в 5 років. Відповідно до вимог ст.253 ЦК України перебіг позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У силу ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання. Відповідно до викладеної у постанові Верховного Суду України від 06.11.13 правової позиції, яка в силу ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування,у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Із змісту заяви позичальника встановлено, що позичальник щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» по «25» число кожного місяця, повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 585,63 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Таким чином, [PERSON] щомісяця з 06 березня 2007 року по 06 березня 2009 року зобов'язана була вносити на користь Банку платіж в сумі по 585,63 грн. Із врахуванням викладеної правової позиції Верховного Суду України початок позовної давності для цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. У силу ст..264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. У зв'язку із зверненням позивачем до суду із заявою про видачу судового наказу, який видано 28 січня 2008 року, перебіг 5-річного строку позовної давності по щомісячних платежах, які передували цій даті, перервався, та розпочався заново саме з цієї дати. Проте, враховуючи звернення Банку до суду із вказаним позовом 17 січня 2014 року, на думку суду, в межах 5-річного строку позовної давності Банком пред'явлено лише вимоги по щомісячних платежах за період, починаючи з 20 січня 2009 року, які й підлягають задоволенню. За встановлених обставин до стягнення підлягають проценти (гр.8,9 розрахунку) в сумі 24978,45 грн та комісія (гр.15 розрахунку) в сумі 511,06 грн. Підставними є доводи представника відповідача про неспіврозмірність заявленої до стягнення суми пені. Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч.3 ст.509, ст.627 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а договір повинен укладатися сторонами із врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З огляду на вказані норми матеріального права, враховуючи, що сума пені є значно більшою від суми заборгованості по кредиту, беручи до уваги повне погашення тіла кредиту, виходячи із принципів розумності і справедливості, суд вважає, що розмір неустойки у виді пені слід зменшити до 3000 грн. Не підлягають до стягнення з відповідача передбачені у розрахунку суми штрафів. Так, в силу ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Умовами договору (п.5.3) передбачений обов'язок позичальника сплатити штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості у випадку порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Таким чином, враховуючи, що відповідно до Умов сплата штрафів і пені передбачена за одне і теж порушення - порушення строків погашення кредиту,

Outcome: partial