Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 11 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100248433В. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 44300 грн. на строк до 11 травня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, та виконання інших зобов'язань в порядку і в строки, передбачені Кредитним договором. Позичальник порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 25 вересня 2013 року заборгованість за кредитним договором становить 53 303 грн. 40 коп. : 41767 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 11 536 грн. 22 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. У зв'язку з простроченням виконання позичальником своїх зобов'язань у відповідності до п. 7.1. кредитного договору нараховану пеню в сумі 17 571 грн. 65 коп. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору на загальну суму 70 875 грн. 05 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Підтвердив, що допустив порушення строків повернення кредиту, проте не погоджується з тим, що Банк просить суд стягнути з нього всю суму кредиту, яку він повинен сплатити до 2015 року. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 11 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № R53100248433В, згідно з умовами якого Позичальник отримав кредит у розмірі 44300 грн. на строк до 11 травня 2015 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 32 % річних. Позичальник взяв на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту та відсотків щомісячно у відповідності до графіку повернення кредиту (а.с.6-15). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 25 вересня 2013 року становить 53 303 грн. 40 коп.: 41 767 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 11 536 грн. 22 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Пунктом 5.2.2. кредитного договору також передбачено право Банку вимагати від Позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення Позичальнику відповідного повідомлення з вимогою дострокового повернення кредиту. Матеріалами справи підтверджується, що таку вимогу відповідачу Банк надсилав 16 серпня 2013 року (а.с. 18-20), проте виконана вона не була. У зв'язку з чим суд приходить до висноку про законність та обгрунтованість вимоги позивача про дострокове поверння суми кредиту та суми нарахованих відсотків. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору, а саме п. 7.1 передбачена відповідальність позичальника за прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань. Згідно з розрахунком позивача за порушення строків платежів нараховано пеню в сумі 17 571 грн. 65 коп. (а.с. 5). Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про неможливість виконання ним зобов'язання, оскільки згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання., а вимога про можливість пред'явлення вимоги про дострокове поверення кредиту, передбачена умовами договору, який у встановленому законом порядку не визнано недійсним та не розірвано. У зв'язку з чим суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та пені законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved