Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (надалі - позивач) звернулось у Голосіївський районний суд міста Києва з зазначеним позовом посилаючись на те, що 18.01.2012 року між позивачем та [PERSON] (надалі - відповідач) був укладений Кредитний договір №ІКСА8SНG.21336.001(надалі - Кредитний договір). Відповідно п. п 1.1, 1.2, 1.3, 1.5, 2.4 Кредитного договору, Банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти, надалі за текстом - «Кредит», на умовах, визначених договором: Кредит надається в сумі 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 коп.). Термін користування Кредитом до 17 січня 2014 р. Процентна ставка за користування кредитом: 17,00% процентів річних. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,65% (Одна цілих і шістдесят п'ять сотих) проценти від суми кредиту по договору щомісяця у період сплати. Сплата комісії здійснюється у гривні. Банк виконав свої обов'язки згідно Кредитного договору № ІКСА8SНG.21336.001 від 18 січня 2012 року у повному обсязі. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, та згідно розрахунку заборгованості, станом на 11.02.2015 р. загальна заборгованість відповідача по кредитному договору становить 60 579, 82 грн. (шістдесят тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять гривень 82 коп.), а саме : - прострочена заборгованість по тілу кредиту - 10 620, 54 грн.; - прострочена заборгованість за процентами - 8 123, 08 грн.; - заборгованість за комісією - 6 732, 00 грн.; - сума пені - 35 104, 20 грн. У зв'язку із зазначеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. (а. с. 25,29). Про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами. Зважаючи на викладене, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, 18.01.2012 року між позивачем та [PERSON] (надалі - відповідач) був укладений Кредитний договір №ІКСА8SНG.21336.001 (а. с. 8-12). Судом встановлено, що відповідно до заяви на видачу готівки № 38361 від 18 січня 2012 року на суму 12 000,00грн. відповідач отримала вказані кошти. (а. с. 18). Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору Відповідач зобов'язаний сплачувати проценти , щомісяця, з 1-го по 10-те число кожного місяця. При несплаті відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує Позичальнику відсотки в розмірі 34% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору Позичальник погашає кредит згідно графіку з 1-го по 10-те число кожного місяця. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору Позичальник сплачує Банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,65% (Одна цілих і шістдесят п'ять сотих) проценти від суми кредиту по договору щомісяця у період сплати. Відповідно до п. п. 4.2.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язується здійснювати своєчасне повернення Кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим Договором. Відповідач згідно до п. 1.3. Кредитного договору Відповідач зобов'язаний був повернути всю суму кредиту до 17 січня 2014 р. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом Банк має право нараховувати Позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожень день такої прострочки. Судом встановлено, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання з 13.03.2012 року у зв'язку із чим утворилась сума заборгованості, яка складає 60 579, 82 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 4-7). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, а саме: позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, заперечень проти позовних вимог не надала. На основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ПАТ «ВБР» повністю. Судові витрати між сторонами розподілити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved