Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12 529,17 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 15.07.2007 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 11300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 18.07.2017 року виникла заборгованість у розмірі 12529,17 грн., з яких: тіло кредиту 1917,10 грн., відсотки за користування кредитом 4732,07 грн., пеня 4807,18 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 572,82 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.07.2007 року у розмірі 12529,17 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак 10.08.2017р. звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. (а.с. 33) Із вказаних заперечень вбачається, що [PERSON] щодо задоволення позову заперечує та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки використання відповідачем кредитних коштів та внесення ним коштів в погашення заборгованості за кредитом повинно бути підтверджено відповідними первинними документами та записами в особовому рахунку відповідача. Розмір відсотків, які відповідач повинен сплатити за користування кредитом та розмір санкцій за порушення зобовязань повинен бути підтверджений відповідними умовами договору. Однак, представником позивача не було додано до матеріалів справи документів, передбачених чинним законодавством, що підтверджували б позовні вимоги та обставини, які необхідно довести. При цьому, як вбачається із вищевказаних заперечень, відповідач просив застосувати до вимог позивача позовну давність в повному обсязі, оскільки неможливо визначити розмір позовних вимог в межах строку позовної давності на підставі наданих позивачем документів. Разом з тим, відповідач у своїх заперечення просила суд врахувати ту обставину, що матеріальний стан останньої є вкрай важким, оскільки [PERSON] працює прибиральницею в казенному науково виробничому обєднанні «Форт» та заробітна плата останньої за листопад 2017 року склала 3669,93 грн., при цьому 2363,57 грн. з яких було витрачено на оплату комунальних послуг. Також відповідач зазначила про те, що у неї на утриманні перебуває її син, який на даний час навчається на третьому курсі у Вінницькому обласному гуманітарно педагогічному коледжі. А тому, в силу викладених обставин відповідач просила зменшити розмір неустойки, що зазначений позивачем у позовній заяві до 100,00 грн. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак 06.12.2017р. остання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 53) та заперечення на позовну заяву, щомістяться в матеріалах справи. (а.с. 54-59) Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 15.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 11300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах встановлених Тарифами банку. Зі змісту Заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.07.2007 року вбачається, що позичальник [PERSON] ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку; вона згодна, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України, даний договір вважається укладеним. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 31.05.2015р. розмір відсоткової ставки за користування кредитом становив 36,00% на рік, з 01.01.2013р. зменшено відсоткову ставку за користування кредитом з 36,00% до 30,00% на рік, з 01.09.2014р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% до 34,80% на рік, з 01.04.2015р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 34,80% на рік до 43,20% на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. В той же час, починаючи з червня 2015 року методика нарахування відсотків банком змінена та встановлено місячну відсоткову ставку нарахування процентів у розмірі 3,6%. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. На виконання умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 11300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, однак як вбачається із розрахунків заборгованості за договором б/н від 15.07.2007р., [PERSON] користуючись кредитними коштами починаючи з 30.07.2007р., зобовязання щодо їх повернення не виконувала. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з положеннями частини першої статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення зобов'язання. Пунктом 2.1.1.12.7.2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця (у разі непогашення заборгованості в 30-денний термін з моменту її виникнення для Преміальних карт) Клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період, рівну діючій Базовій місячній процентній ставці від боргових зобов'язань на момент списання. Пеня за несвоєчасне погашення кредитного ліміту в Пільговий період утримується в момент переходу в звичайний період кредитування. З 26-го числа поточного місяця за Кредитним ліміту (з 31-го дня виникнення заборгованості за Кредитним лімітом по Преміальних картах) нарахування відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться, виходячи з Базової процентної ставки. Договірне списання нарахованих відсотків за користування Кредитним лімітом проводиться Банком щомісяця в передостанній робочий день поточного місяця. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Однак, представником позивача до матеріалів справи витягу з тарифів договору долучено не було, у звязку з чим суд позбавлений можливості встановити розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та беручи до уваги розрахунки заборгованості за договором №б/н від 15.07.2007 року, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 18.07.2017 року складає 6649,17 грн., з яких: 1917,10 грн. тіло кредиту та 4732,07 грн. відсотки за користування кредитом. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4807,18 грн. заборгованості за пенею, то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно з положеннями частини першої статті546 ЦК України та статті 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Відповідно до частини третьої статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошовогозобов'язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, комісія в розумінні Умов та правил надання банківських послуг є винагорода, яка сплачується позичальником на користь банку за надані останнім послуги пов'язані з обслуговуванням клієнта. Таким чином, пеня, як вид забезпечення виконання зобов'язання та комісія, як винагорода за надані послуги, не є тотожними поняттями, оскільки відрізняються за своєю правовою природою. Однак, позивачем в розрахунку заборгованості станом на 31.05.2015 року, вимагається до стягнення з відповідача заборгованость за пенею та комісією. При цьому, позивачем не розмежовано, який саме розмір пені вимагається ним до стягнення та за який саме період він виник, а також не зазначено яка сума комісії нарахована позивачем та за які саме послуги банку. При цьому, в судове засідання представник позивача не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, що позбавляє можливості суд з'ясувати зазначені вище обставини в судовому засіданні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягають у зв'язку з їх недоведеністю. Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 1917,10 грн. - тіла кредиту та 4732,07 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 849,11 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial