Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до кредитного договору від 16 березня 2009 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] останній отримав кредит у розмірі 3500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов вказаного кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав та станом на 13 травня 2018 року заборгованість становить 108659 грн. 84 коп., з яких 1773 грн. 25 коп. заборгованість за кредитом; 96671 грн. 77 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4564 грн. 35 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 5150 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16.03.2009 року в розмірі 108659 грн. 84 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в письмовому клопотанні, яке міститься в матеріалах справи, просить справу розглядати у відсутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.6). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача, суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.35), до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір від 16 березня 2009 року, який складається з анкети заяви, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, що становлять кредитний договір (а.с.11, 12, 13-18). Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк з 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (а.с. 38). Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, з якими він був письмово ознайомлений, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобовязався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 11). Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених\~ договором (п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг); у випадку невиконання зобовязань по договору, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту. Згідно п.п.3.2, 3.3 умов та правил надання банківських послуг позичальник дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру\~ наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника\~ шляхом надання виписки по картковому рахунку відповідно до п.4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення\~ від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник\~ приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну\~ картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку\~ та без попереднього повідомлення позичальника. За незгодою зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку\~ письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 16 березня 2009 року, таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали вказаним договором. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2009 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] заборгованість відповідача станом на 13 травня 2018 року становить 108659 грн. 84 коп., з яких 1773 грн. 25 коп. заборгованість за кредитом; 96671 грн. 77 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4564 грн. 35 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 5150 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.8-10). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надав відзиву на позов. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, щодо якого не надійшло заперечень та спростувань відповідача, вбачається, що останній не погасив взятий ним кредит, не сплатив відсотків, окрім того, за порушення строків платежів йому нараховані штрафи. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. За таких обставин, враховуючи викладене, наявність простроченої заборгованості у [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 16 березня 2009 року, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 108659 грн. 84 коп., з яких 1773 грн. 25 коп. заборгованість за кредитом; 96671 грн. 77 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4564 грн. 35 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 5150 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова), що виникла станом на 13 травня 2018 року та заявлена позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. 00 коп. (а.с.25) Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved