Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 24 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № DNXRRX51800185 за умовами якого позивач надавав відповідачу кредит в розмірі 4200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язувалась щомісяця виконувати свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 грн., заборгованість по комісії - 2217,60 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 31190,87 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1323,86 грн. 01 грудня 2008 року П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ, згідно якого з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6944,34 грн. заборгованості за кредитним договором, отже сума заборгованості за кредитним договором з відрахуванням суми, що була стягнута за судовим наказом складає 28300,99 гр., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 283,01 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Резніченко Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що 24.10.2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 4200 грн. на умовах, передбачених Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розтрочка»/«Стандарт». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. Умови договору відповідач виконувала не належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 6944,34 грн., яка 01.12.2008 року на підставі судового наказу стягнута з відповідача. Проте [PERSON] продовжувала не належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 18.09.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 28300,99 грн., яку просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Посилання [PERSON] на пропущення ними строків позовної давності вважає безпідставними, оскільки позовна давність за домовленість сторін встановлена терміном в 5 років, останній платіж відповідачем по кредитному довгору був здійснений 23.11.2010 року в розмірі 1721,76 грн., тобто з вимогою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором вони звернулись в межах строку позовної давності, який має обчислюватися з дати останнього платежу відповідача за кредитним договором. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дійсно в жовтні 2007 року в ПАТ КБ «Приватбанк» отримала кредит в розмірі 4200 грн., погашення кредиту проводила нерегулярно, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. В грудні 2008 року на підставі судового наказу П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з неї стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6944,34 грн. заборгованість за кредитним договором. Вказаний судовий наказ позивачем пред'явлено до примусвого виконання ВДВС П'ятихатського РУЮ. Заборгованість за судовим наказом нею погашена в повному обсязі. Дійсно останній платіж по кредитному договору вона здійснила в листопаді 2010 року, проте вважає, що позивач звернувся до суду з пропущенням як загального так і спеціального строку позовної давності, у зв'язку з чим просить застосувати строк позовної давності та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNXRRX51800185 шляхом підписання відповідачем заяви позичальника, яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам /Розстрочка/ /Стандарт/ складає договір, за умовами якого, банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 4200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надано на строк 24 місяці - з 24.10.2007 року по 24.10.2009 року включно з погашенням заборгованості щомісячними платежами з «10» по «15» число кожного місяця у сумі 298,64 грн./а.с.6/. Відповідач [PERSON] була ознайомлена та згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, як і підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з запропонованими Приватбанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір, що підтверджується її підписом у заяві від 24.10.2007 року/ а. с. 6/. Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам /Розстрочка/ /Стандарт/, копія яких є в матеріалах справи, визначено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу /п.5.1 Умов/. Згідно п. 5.3 даних Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Проте зобов'язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконала, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 грн., заборгованість по комісії - 2217,60 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 31190,87 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1323,86 грн. /а.с.5/ 01 грудня 2008 року П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ, згідно якого з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6944,34 грн. заборгованості за кредитним договором /а.с.4/, з яких 4076,60 грн. заборгованість за кредитом; 359,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1008 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1500,54 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором /а.с.92/. Згідно листа ВДВС П'ятихатського РУЮ Дніпропетровської області від 31.12.2014 року № 401/10633 судовий наказ № 2-н-168 від 01.12.2008 року, виданий П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6994,06 грн. заборгованості за кредитним договором перебував на виконанні ВДВС П'ятихатського РУЮ та 23.11.2010 року повернутий до П'ятихатського районного суду в зв'язку з фактичним виконанням /а.с.54/. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Вимогами ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормою ч. 1 ст. 260 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Як убачається із матеріалів справи, відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю в 5 років. Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 260 ЦК України, сторони у справі відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) досягли домовленості про збільшення строку позовної давності з трьох до п'яти років. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] 23.11.2010 року здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 1721,76 грн., що також визнано відповідачем в судовому засідання та підтверджується копією платіжного доручення від 23.11.2010 року /а.с.46/. Враховуючи те, що позовна давність за вимогою позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором дорівнює п'яти рокам, останній платіж відповідачем був здійсненний 23.11.2010 року в розмірі 1721,76 грн., Банк звернувся до суду 20.10.2014 року, тобто в межах п'ятирічного строку позовної давності, тому суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. При розрахунку заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] суд враховує, що судовим наказом від 01.12.2008 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6944,34 грн. заборгованості за кредитним договором, що утворилась станом на 29.10.2008 року, а тому вважає, що стягненню підлягє заборгованість, яка виникла станом на 18.09.2014 року у загальному розмірі 1222,60 грн., з яких заборгованість по процентам 13 грн. та заборгованість по комісії 1209,60 грн. (2217,60-1008=1209,60 грн.). Сторонами визначено термін по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів - тривалістю у 5 років. Проте це є строком звернення до суду за захистом порушеного права, а разом з тим, згідно вимог ч. 2ст. 258 ЦК України нарахування пені не може перевищувати одного року. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року за № 6-116цс-13 яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів. Пеня нарахована позивачем на всю суму заборгованості в той час як позов подано до суду у жовтні 2014 року, тобто поза межами строку позовної давності для стягнення пені який встановлений ч. 2 ст. 258 ЦК України та складає 12 місяців, перед зверненням кредитора до суду. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування строків позовної давності /а.с.34/. Таким чином, оскільки до позовних вимог щодо стягнення пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредитних коштів слід застосувати спеціальну позовну давність строком в один рік, а нарахування пені після закінчення строку дії договору не передбачено, суд приходить до висновку, що з вимогами про стягнення з [PERSON] пені та штрафів Банк звернувся з пропуском передбаченого ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціального строку позовної давності, а тому у задоволенні зазначених вимог Банку слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 257-259, 260, 264, 267, 526-527, 530, 526, 549-550, 610-612, 1049, 1050,1054 ЦК України та

Outcome: partial