Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі Банк, Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач, Боржник) в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 22496 гривень 56 коп. та судові витрати у розмірі 1 600 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Заяви б/н від 21 лютого 2013 року (далі Заява, Договір), [PERSON] звернувся у Банк з метою отримання банківських послуг та отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на сайті відповідача, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у Заяві. Як зазначено у позовній заяві відносини між Банком та клієнтом регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до них, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через веб сайт банку або інший інтернет ресурс, зазначений банком. Тобто Умови та Правила затверджені позивачем є публічною офертою та містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам з метою отримання останнім повного спектра банківських послуг. Банк вважає, що свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме наддав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором у межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідно до яких Відповідач надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. За користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, інформація про які розміщена на сайті позивача. На даний час відповідач несвоєчасно виконує свій обовязок з повернення кредиту, сплати процентів, штрафів та інших платежів Представник позивача разом із позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності у якій зазначено, що позовні вимоги підтримуються у повному обсязі та немає заперечень щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Повноваження представника позивача підтверджені належним чином у відповідності до ст. 42 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України, особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи у суді, клопотання про відкладення розгляду справи суду не наддав. Відповідно п. 4 ч. 4 ст. 169 ЦПК України є підстави для постановлення заочного рішення, оскільки позивач не заперечує проти цього. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Надані позивачем письмові докази, у відповідності з ч. 1ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, є належними та містять необхідну інформацію щодо предмета доказування. Так, судом встановлено, що 21 лютого 2013 року [PERSON] була заповнена та особисто підписана заява, умовами якої було оформлення кредитної картки Універсальна та надання відповідачеві кредитного ліміту у сумі 1 600,00 грн. У заяві зазначалось, що особа, яка її заповнила та підписала, згідна з тим, що ця заява, разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між банком та клієнтом договір про надання банківських послуг. Дії сторін при укладенні договору про надання банківських послуг (письмова заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ Приватбанк), відповідають нормам ст. 634 Цивільного кодексу України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Досліджуючи письмові розрахунки заборгованості сформовані станом на 31 березня 2017 року року за договором №б/н від 21 лютого 2013 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], довідку про умови кредитування встановлено, що після підписання відповідачем письмової заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Банку, йому було видано кредитну картку Універсальна із 30-ма днями пільгового періоду. Досліджений судом письмовий розрахунок заборгованості станом на 31 березня 2017 року, за договором №б/н від 21 лютого 2013 року, укладеним між ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем підтверджує фактичні обставини щодо виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачем щодо видачі йому кредиту. Суд вважає, що дії ПАТ КБ Приватбанк щодо зміни кредитного ліміту відповідачу обумовлені договірними зобовязаннями між ними, так як згідно пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови), є додатком до укладеного між банком та відповідачем договору та визначають умови, на яких ПАТ КБ Приватбанк надавав клієнтам банківські послуги станом на 06 березня 2010 року. Відповідно клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. В Умовах та правилах надання банківських послуг фізичним особам вказано, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити згідно розрахунку Банку, станом на 31 березня 2017 року 22496 гривень,56 копійок яка складається з наступного: -1494.95 грн. заборгованість за кредитом; -16454.15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3000.00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - у випадку порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500,00 гривень та 5% від суми позову додатково, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов. Відповідно позичальникові нараховано 500,00 гривень штраф ( фіксована частина ), 1047 грн 46 коп. ( процентна складова ). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 1046, 1054 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити грошові кошти та проценти і інші фінансові санкції внаслідок невиконання грошового зобовязання відповідно до кредитного договору укладеного між сторонами. За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідженні в судовому засіданні банківська ліцензія № 22 від 5 жовтня 2011 року та свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, свідчать про наявність у ПАТ КБ Приватбанк права на надання банківських послуг. Суд, дослідив у судовому засіданні письмові докази по справі, встановив факти, які обґрунтовують заявлені вимоги позивача щодо невиконання [PERSON] своїх зобовязань за Договором б/н від 21 лютого 2013 року, який був укладений між ним та ПАТ КБ Приватбанк у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на залишок заборгованості за кредитом. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк наявну заборгованість [PERSON] за кредитним договором, включаючи нараховані суми по кредиту, процентах, пені та штрафах. Крім того, у відповідності до п.2.ч.1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив, що договірні зобовязання між позивачем та відповідачем існують та не припинилися на момент розгляду цивільної справи, підстави для застосування наслідків спливу позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав відсутні. Так, у відповідності до пункту 1.1.7.12. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що укладений між позивачем та відповідачем договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується та такий же строк. Суду не були надані докази, які б підтверджували дії сторін на припинення договору. У відповідності до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобовязаннями, з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з нормами ст. ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. В матеріалах справи наявні письмові докази , які підтверджують сплату позивачем судового збору. На підставі викладеного у відповідності до ст. ст. 526, 527, 530, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, на підставі ст. ст. 11, 60, 88, 169, 213, 214, 215, 217, 218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved