Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 18. 11. 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н про отримання кредитних коштів, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 11600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. [INFO] року [PERSON] померла, [PERSON] є спадкоємцем померлої. Позивач зазначав, що в зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №б/н від 18. 11. 2010 року, станом на 28. 02. 2014 року утворилась значна заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19469,03 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в процесі розгляду справи подавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення яке міститься в матеріалах справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 18. 11. 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н про отримання кредитних коштів, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 11600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості (а.с.9-34). Встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією Актового запису про смерть №383 від 14. 12. 2011 року (а.с. 49). Вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема матеріалами спадкової справи №292/2011 (а.с. 57-75). Вбачається, що позивач свої зобов'язання за укладеним договором № б/н від 18. 11. 2010 року виконав належним чином, а саме надав позичальнику кредит в обумовленій сумі. Встановлено, що позичальник не належним чином виконував взяті на себе зобов'язання за договором, в зв'язку з чим станом на 28. 02. 2014 року утворилась значна заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19469,03 грн., яка складається із: 10863,56 грн. - заборгованість за кредитом, 5801,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1400,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 903,29 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Встановлено, що позичальник порушив свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 18. 11. 2010 року, в зв'язку з чим станом на 28. 02. 2014 року утворилась значна заборгованість за кредитним договором на загальну суму 19469,03 грн. за кредитним договором існує непогашена заборгованість, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до матеріалі спадкової справи [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] відповідно якому видано свідоцтво про право на спадщину від 05. 12. 2012 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що позичальник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved