Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги банк мотивував тим, що 26 лютого 2007 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газбуд 101» було укладено кредитний договір № 9-2007, за умовами якого позивач надав товариству кредит шляхом відкриття безвідкличної відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом заборгованості 200000 грн., з терміном користування по 25 лютого 2009 року, з процентною ставкою 22 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 лютого 2008 року між AT «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку було передано комплекс літ. «А-1», «а», загальною площею 679 кв. м, розташований по [ADDRESS]. Також 10 серпня 2008 року та 19 липня 2012 року було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими збільшено відсоткову ставку до 26 % річних та викладено у новій редакції п. 4.1 кредитного договору про нарахування процентів. У зв'язку з невиконанням ТОВ «Газбуд 101» умов кредитного договору, у останнього утворилась заборгованість. Враховуючи вищевикладене, ПАТ «Брокбізнесбанк» просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності при проведенні виконавчих дій, для погашення кредитної заборгованості ТОВ «Газбуд 101» перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором від 26 лютого 2007 року в сумі 134 633 гри 24 коп. В судовому засіданні представник позивача Романів А.А. позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити та звернути стягнення на комплекс літера «А-1», «а» - загальною площею 679 кв.м. розташований по [ADDRESS], що належить [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», за ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності при проведенні виконавчих дій, для погашення кредитної заборгованості ТОВ «Газбуд-101» перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 9-2007 від 26.02.2007 року в сумі 134633, 24 грн. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказавши, що 26.02.2007 року між позивачем та ТОВ «Газбуд 101» було укладено кредитний договір № 9-2007. В забезпечення виконання ТОВ «Газбуд 101» зобов'язань по кредитному договору, між AT «Брокбізнесбанк» та [PERSON] 26.02.2007 року було укладено іпотечний договір № Ді 1-9-2007. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави і регулюється законом. Ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника є майновим поручителем. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав ТОВ «Газбуд 101» грошові кошти шляхом відкриття безвідкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості - 200000 грн. та терміном користування по 25.02.2009 року з процентною ставкою 22% річних. В подальшому жодних змін чи додаткових угод між сторонами до іпотечного договору № Ді 1-9-2007 від 26.02.2007 року не укладалось, не погоджувалось та не реєструвалось. Вказує, що згідно ст. 19 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Позивачем до матеріалів справи надано розрахунок заборгованості ТОВ «Газбуд 101» за Кредитним договором станом на 19.02.2014 року. В графі 1 розрахунок заборгованості за основним зобов'язанням зазначено, що останнє погашення відбулося 28.08.2008 року. Враховуючи вищевикладене з урахуванням положень ЦК України виходить, що 25.02.2009 року був останній день коли ТОВ «Газбуд 101» повинен був добровільно виконати свої зобов'язання в частині погашення всіх боргів по кредитному договору, а вже 26.02.2009 року відбувся факт порушення прав позивача. Згідно положень ч. 1 ст.261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже початок перебігу строку позовної давності пов'язаний з датою 26.02.2009 року та спливає 26.02.2012 року. Тому просить застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів фізичної чи юридичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач звернувся до суду вважаючи, що відповідач [PERSON] не виконала в добровільному порядку умови укладеного договору іпотеки, як іпотекодавець, чим порушує його інтереси і права, тому інтереси позивача підлягають до судового захисту. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Судом встановлено, що 26 лютого 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Газбуд 101» було укладено кредитний договір № 9-2007, за умовами якого позивач надав товариству кредит шляхом відкриття безвідкличної відновлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом заборгованості 200000 грн., з терміном користування по 25 лютого 2009 року, з процентною ставкою 22 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 лютого 2008 року між AT «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку було передано комплекс літ. «А-1», «а», загальною площею 679 кв. м, розташований по [ADDRESS]. Також, 10 серпня 2008 року та 19 липня 2012 року було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими збільшено відсоткову ставку до 26 % річних та викладено у новій редакції п. 4.1 кредитного договору про нарахування процентів. Рішенням господарського суду Черкаської області від 21 травня 2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09 вересня 2014 року, стягнуто з ТОВ «Газбуд 101» на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 19 лютого 2014 року в розмірі 134633 грн. 24 коп. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У статті 526 ЦК України наведено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 1 ЗУ «Про іпотеку» визначає, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Отже, із настанням обставин, наведених у ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», припиняється суб'єктивне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-153цс14, сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Аналогічна позиція відображена й у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-21 Зцс 15, згідно з якою, ураховуючи, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), то у кредитора за договором залишається право вимоги до боржника, а боржник не звільняється від обов'язку розрахуватися з кредитором, відповідне право вимоги залишається навіть після спливу строку договору. Щодо строку позовної давності суд виходить з наступного, згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, до свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Суд встановив, що протягом 2009-2012 років погашення заборгованості за основним зобов'язанням відбувалось за згодою та від імені ТОВ «Газбуд 101», згідно доручення наданого банком. Боржник перед кожним погашенням вносив кошти на свій розрахунковий рахунок № 26001020320801, знаючи про надане ним доручення банку для сплати грошових коштів по кредиту, в зв'язку з чим відбувалося переривання строку позовної давності. Переривання перебігу позовної давності полягає в тому, що час, який минув до настання обставини, з якою закон пов'язує переривання, не зараховується в позовну давність, і її перебіг після переривання починається спочатку. Обставини, що переривають перебіг позовної давності, можуть виникнути в будь-який час до її спливу. Згідно зі статті 264 ЦК перебіг строку позовної давності переривається: 1) вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (наприклад, часткове повернення боргу, лист з проханням про відстрочку повернення боргу тощо). Суд встановив, що підтвердженням переривання строку позовної давності є підписання сторонами акту інспекційної перевірки заставленого майна від 14.03.2012 року, згідно якого [PERSON] погодила своє забезпечення основного зобов'язання ТОВ «Газбуд 101» по кредитному договору № 9-2007 від 26.02.2007 року. Ухвалою Черкаського районного суду від 02.06.2014 року було зупинено провадження по даній справі до моменту вирішення іншої справи по суті № 925/521/14 за позовом AT «Брокбізнесбанк» до ТОВ «Газбуд 101» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9-2007 від 26.02.2007 року. Провадження по справі було відновлено ухвалою суду від 29.04.2015 року, що свідчить про переривання строку позовної давності. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення, оскільки у порушення вимог цивільного законодавства, умов договору іпотеки [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе грошові зобов'язання.

Outcome: approved