Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 16 січня 2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 17494,15 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідно до умов Генеральної угоди здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею і банком кредитний договір. Позивач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Кредитним договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконала. Внаслідок чого, станом на 15.03.2018 утворилася заборгованість в розмірі 46731 грн. 74 коп., яка складається з: 13140 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; 9635 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21236 грн. 60 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 2719 грн. 26 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 18.04.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводився в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. У звязку з тим, що копії даної ухвали, які направлялися відповідачу на її зареєстровану та вказану позивачем адреси, повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» судом 25.04.2018 винесено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 18.05.2018. В перше судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, відзиву до суду не направила. Судові повістки, які знову направлялися відповідачу на її зареєстровану та вказану позивачем адреси, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача в судове засідання також не зявився. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив позов задоволити без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 41). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи що останній скористався своїми процесуальними правами. Крім того, суд вважав за можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 17 січня 2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 17494,16 грн. у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладений шляхом приєднання до умов договору, підтвердженням чому є підписана позичальником Генеральна угода (а.с. 7), а також Умови і Правила надання банківських послуг (а.с. 8-31). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умов Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти в сумі 875,41 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.01.2015. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобовязаннях, строк яких не настав, Сторони узгодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 3037,16 грн. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав Відповідачу кредитні кошти, в сумі 17494,16 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином та в повній мірі не виконала. За наданим представником позивача уточненим розрахунком, станом на 15.03.2018 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 46731 грн. 74 коп., з яких: 13140 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; 9635 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21236 грн. 60 коп. - заборгованість за пенею; 2719 грн. 26 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Генеральною угодою від 17.01.2013 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, вимога позивача стягнути з відповідача одночасно нараховані пеню та штраф не може бути задоволена з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане підтверджується правовою позицією ВСУ у постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017. Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 44012 грн. 48 коп., з яких: 13140 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; 9635 грн. 82 коп. нараховані відсотки; 21236 грн. 60 коп. нарахована пеня. Вимога ж стягнути 2719 гривень 26 копійок штрафу задоволенню не підлягає. У звязку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 1659 грн. 47 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial