Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.08.2008року між позивачем та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір №HEN0AN12898086 на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12429,87USD (доларів США)з кінцевим терміном повернення коштів 20.08.2015 року та сплатою 15% річних за користування грошима на суму залишку кредитної заборгованості. Оскільки [PERSON] належним чином не виконав умови договору, станом на 21.07.2015 року, існує заборгованість у загальному розмірі 58722,58 доларів США. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Адвокат відповідача - [PERSON] позовні вимоги не визнала, подала заперечення проти позову, в якому просила відмовити в задоволені позову, посилаючись на пропущення строку позовної давності. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторони в обґрунтування позову, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитно-заставний договір №HEN0AN12898086 на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 12429,87 USD (доларів США)з кінцевим терміном повернення коштів 20.08.2015 року та сплатою 15% річних за користування грошима на суму залишку кредитної заборгованості. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК). Згідно із частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.14.11 сторони домовились про встановлення строку позовної давності за вимогами про стягнення кредиту , винагород та процентів за користуванням кредиту, неустойки тривалістю у 5 ( пять) років. Так як умовами укладеного сторонами кредитно-заставного договору передбачено сплату відповідачем щомісячних платежів у період з 22.08.2008р. по 20.08.2015р. включно, то строк позовної давності з огляду на заяву представника відповідача в місцевому суді про застосування такого строку, має рахуватися окремо за кожним платежем, та виходячи з положень ч.1 ст. 257 ЦК України про загальну позовну давність у три роки, строк позовної давності за останніми платежамине сплив. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що стягненню підлягає сума в розмірі 12269.04 доларів США ( 270286грн.95 коп.) заборгованість за кредитом; 6890.48 доларів США ( 151797 грн. 27) заборгованість по процентам за користування кредитом; 1809.38 доларів США (39860 грн. 65) заборгованість по комісії за користування кредитом. Із наданих Банком розрахунків вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за Кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штраф. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто як вбачається зі змісту вказаною статті пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені позивачем вимоги про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу свідчать про безпідставне намагання застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобов'язання прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф як різновид неустойки обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Згідно проведено розрахунку банку вбачається, що пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором банком нарахована в сумі 34946,56 доларів США. Частина друга ст. 258 ЦК Українипередбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, які мають значення для справи. Як роз'яснив Пленум ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником: майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи те, що сума нарахованої банком неустойки (пені та штрафів) значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру неустойки до 20968.90 доларів США.(461944 грн.87 коп) Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково,судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial