Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Кашперівський бурякорадгосп» (далі- ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп») звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі №20, укладений 29.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON], скасувати державну реєстрацію даного договору та стягнути з відповідачів солідарно судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 19.11.2007 року між [PERSON], спадкоємцем якої є [PERSON] та ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» укладено договір оренди землі строком на 10 років. Даний договір зареєстрований у Тетіївському районному відділі КРФ ДП «Центр» №27, про що у державному реєстрі земель здійснено запис від 19.01.2009 року за №040933400017. В лютому місяці 2016 року позивачу стало відомо про укладення 29.05.2015 року договору оренди тієї ж земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] та державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Передана в оренду [PERSON] земельна ділянка перебуває у користуванні ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп» на підставі договору оренди землі від 19.11.2007 року, про що відповідачі знали. Вважають, що укладений між відповідачами договір оренди порушує права ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп», як орендаря землі, та порушує вимоги законодавства, оскільки, земельна ділянка передана в оренду [PERSON] без припинення права оренди ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Кашперівський бурякорадгосп» [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнає. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] служби Тетіївського районного управління юстиції в Київській області в судове засідання не прибув, надано до суду заяву, в якій просять справу розглядати за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечують. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів [PERSON] територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не прибув, надіслано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: зокрема, визнання угоди недійсною. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В судовому засіданні встановлено, що 19.11.2007 року між ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп», правонаступником якого є ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп», та [PERSON] укладено договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надала в оренду ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» терміном на десять років земельну ділянку загальною площею 2,9216га, яка належить їй на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №100871. Даний договір зареєстрований Тетіївським районним відділом КРФ ДП «Центр» №27, про що у Державному реєстрі земель здійснено запис від 19.01.2009 року за №040933400017 (а.с.6-11). 29.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі №20, відповідно до якого [PERSON] надав в оренду [PERSON] терміном на десять років земельну ділянку загальною площею 2,9216га, яка належить йому згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Даний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] службою Тетіївського районного управління юстиції Київської області 12.09.2015 року, про що зроблено запис №11203326.(а.с.12-14, 16, 62-65). Тобто, на час укладення 29.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] договору оренди земельної ділянки площею 2,9216га, є чинним договір оренди цієї ж земельної ділянки від 19.11.2007 року, укладений між ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» та [PERSON] Договір оренди землі від 19.11.2007 року виконується сторонами, є чинним з моменту його державної реєстрації, а саме, із 19.01.2009 року. Отже, даний договір, укладений між ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» та [PERSON] зареєстрований відповідно до норм законодавства, які діяли на момент його реєстрації, і, відповідно, є чинним, не припиненим, не розірваним, не визнаний недійсним, що відповідає ст.204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Також судом встановлено, що спадкоємцем померлої 13.06.2012 року [PERSON] є її онук [PERSON], який 12.07.2013 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,9216га, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №100871.(а.с.14). Пунктом 32 Договору оренди землі від 19.11.2007 року передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Отже, з огляду на те, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], до якого перейшло право власності на орендовану ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп» земельну ділянку площею 2,9216га, враховуючи умови договору оренди, норми законодавства, згідно яких перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, тому за даних обставин, суд вважає, що права ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп» на даний час є порушеними, а тому, підлягають захисту шляхом визнання оспорюваного договору оренди недійсним з одночасним скасуванням державної реєстрації права оренди, як похідної вимоги, оскільки, обидві позовні вимоги повязані між собою підставою виникнення, задоволення похідної вимоги є логічним наслідком задоволення основної вимоги про визнання договору недійсним. Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, на підставі рішення суду про визнання недійсним правочину та скасування його державної реєстрації, [PERSON] служба, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вносить до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що оспорюваний договір оренди землі між [PERSON] та [PERSON] був укладений під час дії чинного договору оренди землі, укладеного 19.11.2007 року між ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» та [PERSON], тому, суд вважає, що оспорюваний договір суперечить вимогам цивільного законодавства, порушує права ПАТ «Кашперівський бурякорадгосп», як орендаря, що відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним та скасування державної реєстрації права оренди. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1378грн. 00коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Чинним законодавством України не передбачено солідарного стягнення сум судових витрат.

Outcome: approved