Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 02.06.2008 року укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі - 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання за договором. Станом на 28.02.2018 року заборгованість за кредитним договором становить - 32364,09 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 2261,37 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 23222,57 грн., заборгованість по пені та комісії - 5100,00 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна ставка) - 1529,24 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі - 32364,09 грн., згідно кредитного договору № б/н від 02.06.2008 року. Крім того, просить суд стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати по справі. Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила суд позов задовольнити. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, в якій вказала, що позов не визнає. Просила суд застосувати до вимог банку строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Судом встановлено, що 02.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір, шляхом підписання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між сторонами кредитний договір (а.с. 7-14). На підставі зазначеного договору відповідач отримав кредит в розмірі - 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з наданим банком розрахунком у зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов укладеного між сторонами договору станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі - 32364,09 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 2261,37 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 23222,57 грн., заборгованість по пені та комісії - 5100,00 грн., штраф (фіксована частина) - 250,00 грн., штраф (процентна ставка) - 1529,24 грн. (а.с. 4-6). Відповідно до пункту 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Згідно пункту 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов'язується у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до Пункту 9.4. у випадку перевищення платіжного ліміту по карті і непогашення його клієнтом протягом 6 місяців, картка закривається, подальше відновлення дії картки можливе лише після повного погашення заборгованості клієнтом. Пунктом 9.6 визначено, що при відсутності на картковому рахунку картки грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження дії картки і при не зарахуванні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення строку дії картки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно дійсним тарифам. Така комісія стягується банком, після закінчення вказаного строку, кожного місяця. У випадку якщо залишок на картковому рахунку менший від розміру комісії, встановленої тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування карткового рахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на картковому рахунку держателя. При нульовому залишку грошових коштів на неактивному картковому рахунку такий закривається. Відповідно до ст.ст.256-257, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до статті 266 та частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Останній платіж за кредитним договором [PERSON] внесла 03.10.2008 року. Із розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що заборгованість в сумі 2261,34 грн. виникла з 31.10.2008 року. Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 30.03.2018 року, тобто поза межами встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Частиною 1 ст. 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п.1.1.7.31. Умов і правил передбачено, що строк позовної давності щодо вимог Банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород, неустойки - пені і штрафу, витрат Банку, становить 50 років, з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У даній справі Умови і правилане містять підпису відповідача, у заяві та довідці про умови кредитування позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, а тому суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст.ст. 257-258 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed