Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки 29 737 грн. 31 коп. заборгованості по кредиту, яка складається із 2487 грн. 05 коп. непогашений кредит; 10089 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 15268 грн. 34 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, та штрафи; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1392 грн.79 коп. штраф (процентна складова), а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказував, що 13.05.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3516 грн. зі сплатою відсотків за користування 25,09 % на рік на суму залишку заборгованості. За Умовами надання кредиту фізичним особам «Рострочка» (далі Умови) з якими позичальниця ознайомлена, про що свідчать дані підписаною нею заяви, відповідачка повинна була погашати заборгованість щомісячними платежами. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконувала у зв'язку з чим утворила заборгованість по сплаті кредитних коштів у вказаних вище розмірах. Представник Банку в судові засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідачки позов визнала частково, зазначила, що її довірителька визнає вимогу Банку лише щодо сплати боргу по тілу кредиту в сумі 2487 грн. 05 коп., а стягнення решти нарахованих позивачем сум в погашення кредиту не може бути задоволено, оскільки по них минули строки позовної давності. Заслухавши представника сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити частково. Встановлено, що 13.05.2006 року [PERSON] отримала у Банку кредит в розмірі 3516 грн. 50 коп. строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування грішми в розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості. При цьому погашення заборгованості позичальниця мала здійснювати щомісячними платежами в період з 21 по 28 числа кожного місяця у сумі 188 грн. 44 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов, з якими вона цього ж дня була ознайомлена, що стверджується даними заяви [PERSON] Як вбачається із наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідачка не виконувала в повному обсязі взяті на себе зобов'язання, на погашення кредиту сплатила коштів в період з 05.07.2006 року по 31.01.2011 року (останній платіж) на загальну суму 1460 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже, оскільки відповідачкою допущено порушення взятих на себе зобов'язань по погашенню кредиту з неї підлягає стягненню на користь Банку заборгованість за кредитом, проценти за користування, пеня та штрафи у розмірах визначених договором та Умовами. Так, проценти за користування встановлені у заяві 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. Згідно до пункту 5.1, 5.3 Умов позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу, а при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених Договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відносно застосування строків позовної давності, які на думку представника відповідачки минули, а тому остання вважає, що не підлягають стягненню суми процентів за користування кредитом, пеня, штрафи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Пунктом 5.5 Умов встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором укладеним між сторонами встановлюється тривалістю 5 років. Як вбачається із даних виписки рахунку [PERSON], вона здійснювала платежі по погашенню кредиту зокрема, в 2006, 2007,2009, 2010 роках, а останній платіж вчинено відповідачкою 31.01.2011 року в сумі 150 грн., що свідчить про визнання нею свого боргу перед Банком навіть після закінчення строку дії кредитного договору, а отже надходження кожного внесеного [PERSON] платежу переривало строк позовної давності і його обчислення починалось заново. Таким чином, суд не погоджується з доводами представника відповідачки, що Банком пропущено строк позовної давності. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що нарахована позивачем до стягнення неустойка (пеня, штрафи) становлять відповідно 15268 грн. 34 коп., 500 грн., 1392 грн.79 коп., що значно перевищує розмір збитків, а також зважаючи на наявність у відповідачки тяжкого захворювання, у зв'язку з яким вона визнана інвалідом І групи, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 5000 тисяч грн. Згідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] як інвалід І групи звільняється від сплати судового збору.

Outcome: partial