Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір №К2V4AB04183431 від 13.02.2007 року, згідно з яким Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10005,77 доларів США, а відповідач зобов'язаний повернути отриманий кредит, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки, передбачені договором. 13.02.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість, що станом на 24.10.2014 року складається із заборгованості за кредитом - 6695,09 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 9879,55 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 682,31 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 451,56 доларів США, а всього 17708,51 доларів США, що за курсом 12,95 грн (станом на 24.10.2014 року) складає 229325,20 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, судом про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а.с.57). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся, за останнім відомим місцем проживання, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідачі не повідомили, за таких обставин суд визнав причини їх неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 13.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №К2V4AB04183431. Згідно пункту 7.1 кредитного договору банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівкою через касу на строк з 13.02.2007 року по 09.02.2012 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 10005,76 доларів США, на наступні цілі: 9900,00 доларів США для купівлі автомобіля, у розмірі 34,00 грн для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, у розмірі 2403,33 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, а також у розмірі 99,00 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та 0,22% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця (а.с.12-зворот). 13.02.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.14). Факт отримання [PERSON] кредитних коштів підтверджується копією квитанції №2 від 13.02.2007 року (а.с.13). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 7.3 кредитного договору передбачено, що забезпечення виконання позичальником зобов'язання за даним договором виступає застава автомобіля «Daewoo Nexia» ([NUMBER]) (а.с.12-зворот). Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається з акту від 22.08.2009 року передав у заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль «Daewoo Nexia», д.н.з. [NUMBER], 2006 року випуску разом з технічним паспортом на автомобіль та 1м комплектом ключів, з метою реалізації автомобіля та погашення заборгованості по кредитному договору від 13.02.2007 року (а.с.67). Проте, представником позивача не було надано до суду жодних доказів, які б підтверджували реалізацію вищевказаного автомобіля, а саме: у якому порядку та яким чином було проведено звернення стягнення на автомобіль, яка оцінка вартості автомобіля, підтвердження розміру кошті, що надійшли саме від продажу автомобіля. Згідно ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», протягом десяти днів із дня продажу предмета забезпечувального обтяження обтяжувач-продавець відповідного рухомого майна зобов'язаний надати боржнику та всім обтяжувачам, на користь яких було встановлене зареєстроване обтяження цього рухомого майна, письмовий звіт про результати продажу. Більш того, позивач не лише не повідомив відповідача про реалізацію автомобіля та не надав письмовий звіт про результати продажу, а продовжував у період з вересня 2009 року по жовтень 2014 року нараховувати проценти та пеню. Оскільки автомобіль, який було придбано за кредитні кошти в позасудовому порядку було передано позивачу по акту в рахунок погашення залишку заборгованості, а суму яку було отримано від реалізації автомобіля не відображено у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості та не надано доказів, які б підтверджували реалізацію переданого по акту автомобіля, суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості є не обґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed