Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 26 червня 2008 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушив умови договору, у звязку з чим станом на 29 лютого 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 36413 грн. 35 коп., а саме: 7682 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом; 24271 грн. 13 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2250 грн. заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1710 грн. 16 коп. штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, підтвердила суду, що дійсно користувалася кредитним коштами та визнала суму заборгованості по тілу кредиту, проте не погодилась із сумою заборгованості по відсотках. Також відповідач не заперечувала факт того, що вона допустила порушення порядку погашення заборгованості за кредитом, вона не сплачувала своєчасно кошти через скрутне матеріальне становище. Суд, вислухавши поясненнявідповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості щомісяця. Згідно з умовами кредитування погашення заборгованості мало відбуватися щомісячним платежами у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с.7-8). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 29 лютого 2016 року становить 31\~953 грн. 19 коп.: 7682 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом; 24271 грн. 13 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с.32-34). При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п.5.3) протягом дії договору кредиту відсоткова ставка поступово збільшувалася, що відображено у розрахунку заборгованості. Відсотки нараховувалися за кожен день на залишок поточної заборгованості за кредитом та залишок простроченої заборгованості за кредитом. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Зокрема за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня, у розмірі базової процентної ставки за договором за кожний день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць пр. наявності прострочення за кредитом та відсотками на 5 або більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. Згідно з розрахунком позивача пеня становить 2250 грн. Також згідно з довідкою про умови кредитування, з якими відповідач була ознайомлена, про що свідчить її підпис (а.с.8), передбачено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених Договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від суми позову. Згідно з розрахунком позивача штраф складає: 500 грн. фіксована складова та 1710 грн. 16 коп. процентна складова. При цьому процентна складова, а саме 5% від суми позову розрахована, в тому числі, на суму пені. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є видом забезпечення виконання зобовязання, а не сумою заборгованості. Нарахування штрафу у виді 5% від суми пені є по суті нарахуванням процентів на неустойку, що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України не допустимо. У звязку з цим, суд вважає, що штраф у виді 5% від суми заборгованості може бути нарахований лише на суму заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитними коштами. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у виді процентної складової 5% від суми нарахованої пені необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу суд виходить з наступного розрахунку: 250 грн. фіксована складова штрафу та 5% від суми заборгованості (31953 грн. 19 коп.) 1597 грн. 66 коп. Саме ці суми штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вона не погашала кредит своєчасно через важкий матеріальний стан, оскільки згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial