Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі по тексту ПАТ «ВТБ Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53700371435В від 18.12.2012 року, згідно з яким Банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 89800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27% річних, а відповідач зобов'язаний повернути кредит не пізніше 18.12.2016 року. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ «ВТБ Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 19.09.2014 року складає 71976,95 грн., з яких: 61352,04 грн - поточна заборгованість за кредитом, 1634,01 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 247,48 грн - інфляційні втрати (кредит), 31,25 грн - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, 1373,16 грн - сума простроченої заборгованості за відсотками, 220,60 грн - інфляційні втрати (відсотки), 30,58 грн - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків, 93,18 грн - сума поточної заборгованості за відсотками за період з 18.09.2014 року по 19.09.2014 року, 3654,63 грн - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. 12.02.2015 року представник відповідача подав зустрічну позовну заяву про захист прав споживачів, в якій просив суд визнати недійсним п. 7.1 кредитного договору № R53100311439В від 08.08.2012 року та відмовити ПАТ «ВТБ Банк» у задоволенні їх вимог в частині стягнення пені з [PERSON] 02.06.2015 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду судом повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідач не повідомив, за таких обставин суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 18.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № R53700371435В, відповідно до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» надав відповідачу грошові кошти в сумі 89800,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №20349 від 18.12.2012 року (а.с.10-16, 20). Відповідно до 3.9 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 18.15.2016 року (а.с.10). Згідно п. п. 3.4, 3.5, 4.6, 5.3.1 кредитного договору, відповідач зобов'язаний погашати кредит та проценти за користування кредитом щомісячно ануїтентним платежем в строк до 18 числа кожного місяця . Відповідно до п. 5.2.1 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороду випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами кредитного договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше за один календарний місяць. Пунктом 5.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банком з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені договором (а.с.13). Згідно з п. 7.1 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов'язань з поверненням кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Позивач звертався до відповідача з листом-вимогою про погашення заборгованості, однак відповідач ніяких дій щодо погашення заборгованості по кредиту не вчинила. (а.с.21). Таким чином, станом на 19 вересня 2014 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі, що складає 71976,95 грн., з яких: 61352,04 грн - поточна заборгованість за кредитом, 1634,01 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 247,48 грн - інфляційні втрати (кредит), 31,25 грн - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, 1373,16 грн - сума простроченої заборгованості за відсотками, 220,60 грн - інфляційні втрати (відсотки), 30,58 грн - 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків, 93,18 грн - сума поточної заборгованості за відсотками за період з 18.09.2014 року по 19.09.2014 року, 3654,63 грн - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу (а.с.5-9). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 71976,95 грн. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 719,77 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved