Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] (далі по тексту - Відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 233,59 грн., посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] 11.10.2007 р. було укладено кредитний договір, внаслідок невиконання умов якого виникла заборгованість.[INFO] р. [PERSON] помер. Спадкоємцями за законом є відповідачі, які відповідно до чинного законодавства зобов'язані задовольнити вимоги кредитора. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 53). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи у відсутність відповідача (а.с. 40). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечував, надав письмові заперечення (а.с. 42-43), посилався на те, що відповідачі по справі враховуючи відсутність будь-якого рухомого або нерухомого майна у [PERSON] не подавали заяви до нотаріальної контори щодо оформлення спадкової справи, спадщину не приймали та підстави для задоволення позову відсутні, просив у задоволені позову відмовити повністю. Проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 11.10.2007 р. між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] року помер (а.с. 17). 11 листопада 2014 року позивач направив до Сьомої київської державної нотаріальної контори претензію кредитора (а.с. 22). 27 листопада 2014 року на претензію Позивача Сьома київська нотаріальна контора повідомила за листом № 2040/01-16 про те, що в претензії кредитора прізвище боржника вказане як [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON], відкрити спадкову справу не є можливим (а.с. 23). Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.10.2007 р. становить 14 233,59 грн., яка складається з 14 233,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. З наведеного вбачається, що обов'язок покійного повернути кошти позивачу його смертю не припинився і дане зобов'язання щодо повернення коштів може бути виконане іншою особою, тобто його спадкоємцем, який відповідно прийняв спадщину до складу якої також і входить невиконаний обов'язок спадкодавця щодо повернення коштів (боргу) по вказаному кредитному договору. Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем до суду не надано підтверджень щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям померлого, а є тільки лист Сьомої київської нотаріальної контори про те, що відкрити спадкову справу не є можливим. Згідно з положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, у разі прийняття спадщини, до відповідної особи (спадкоємця) одночасно переходять права та обов'язки спадкодавця, у відповідній частці, яка має належати спадкоємцю згідно з вимогами закону. З урахуванням отриманої спадщини, спадкоємці несуть відповідальність за борг спадкоємця в межах вартості одержаного спадкового майна. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову щодо зобов'язання спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Outcome: dismissed