Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON], малолітнього [PERSON] в особі [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради Луганської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 11.04.2008 року уклали кредитний договір № LGY0GК0000000628. Згідно з договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 31149,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,04 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.04.2028 року. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором. Згідно з договором у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором. У порушення ст.ст. 526, 527, 1054 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 14.11.2011 року має заборгованість 45249,61 доларів США, яка складається з наступного: 26182,39 доларів США заборгованість за кредитом; 8748,90 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 605,68 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 7528,06 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору; 31,33 долар США штраф (фіксована частина); 2153,25 долари США штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 62,60 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Ціна предмету іпотеки дорівнює 181800,00 грн. Тому позивач вимушений був звернутись з позовом до суду. На підставі викладеного, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LGY0GK0000000628 від 11.04.2008 року, в розмірі 45249,61 доларів США звернути стягнення на квартиру загальною площею 62,60 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, та виселити [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3227,50 грн. Згідно з рішенням Лисичанського міського суду від 12 жовтня 2009 року у задоволенні позову закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], орган опіки та піклування у особі Лисичанської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено (а.с.55-56 т.1). Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 27.10.2010 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 жовтня 2009 року залишено без змін (а.с.57-58 т.1). Згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07.06.2012 р. у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради відмовлено (а.с. 31-96 т.1). Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 14.11.2012 р. рішення Лисичанського міського суду від 07.06.2012 р. залишено без змін (а.с.149-151 т. 1). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.03.2013 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 07.06.2012 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 14.11.2012 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 26.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 29.04.2015 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2016 року рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 26.12.2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 29.04.2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.41-43 т. 2). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягають. Також суду надано додаткові письмові пояснення, де зазначено, що відповідно до ст.. 263 ЦК України, мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобовязань. Отже, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати майно без згоди власника). Уклавши 11.04.2008 р. з Банком кредитний договір та договір іпотеки, взявши на себе обовязки повернути отримані кредитні кошти шляхом щомісячних платежів, Кузьмина (Малик). Н.Ю. належним чином зобовязання по сплаті заборгованості перестала виконувати вже з грудня 2008 року (часткова сплата), а з січня 2011 року по теперішній час жодного платежу в рахунок погашення заборгованості не сплачено. Також, звертають увагу, що малолітня особа [PERSON], був зареєстрований за адресою спірної квартири лише з вересня 2008 р., тобто після укладення кредитного договору і договору іпотеки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник Відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими фактичні обставини. З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством КБ «ПриватБанк», назву якого згідно з витягом зі статуту було змінено на Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № LGY0GК0000000628, згідно з яким позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 31149,00 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у сумі 31149,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1,04% на рік, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 12-14 т.1). Відповідно до п. 8.1 кредитного договору банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 11.04.2008 року по 11.04.2028 рік включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 31149 доларів США на наступні цілі: у розмірі 25769 доларів США на придбання нерухомості, у розмірі 500 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 144 доларів США страхування майна, 125 доларів США особисте страхування, а також у розмірі 5380 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,04 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу. Щомісяця в період з 11 по 16 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку кошти в сумі 313,48 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 11.04.2008 року сторони уклали договір іпотеки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.18-21 т.1). Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 62,60 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Спірне майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.22 т.1). Згідно з п. 8.3 кредитного договору забезпеченням виконанням позичальником зобовязання за даним договором вступає іпотека квартири 3-кімнатної, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з відповідей на запит суду, відповідач - малолітній [PERSON] не значиться зареєстрованим/знятим з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та за адресою: м. Лисичанськ, кв. Дружби народів[ADDRESS]. З умовами кредитного договору відповідач [PERSON] була ознайомлена у повному обсязі, про що свідчить її особистий підпис на кредитному договорі від 11.04.2008 року. Таким чином, в даному випадку відсутні підстави вважати, що договір про іпотечний кредит, укладений між сторонами, містить несправедливі умови для відповідача, та що положення цього договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Відповідно до п. 33.3 іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 3-кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] від 12.12.2007 року, реєстр № 6248.\~ Відповідно до п. 22 іпотечного договору даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому розділом 5 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи плату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Якщо вимога за основним зобовязанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобовязання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобовязання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобовязання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № LGY0GК0000000628 від 11.04.2008 року, станом на 14.11.2011 року заборгованість [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» становить 45249,61 доларів США, яка складається з наступного: 26182,39 доларів США заборгованість за кредитом; 8748,90 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 605,68 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 7528,06 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору; 31,33 долар США штраф (фіксована частина); 2153,25 долари США штраф (процентна складова) (а.с. 6-7). Законом України «Про іпотеку»\~передбачено три способи реалізації предмета іпотеки: за рішенням суд (стаття 39), продажу іпоткодержателем (стаття 38) та передачу права власності на предмет іпотеки іпотекодержателю (стаття 37). Верховний Суд України в своїх постановах сформував правовий висновок про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу\~(справи №6-1851цс15, №6-1388цс16, №6-1625цс16, № 6-2457цс16, №6-2967цс16, №6-3934цс16, №6-679цс17). В\~статті 38 Закону України «Про іпотеку» закріплено однозначну самостійність іпотекодержателя продажу предмета іпотеки від свого імені без необхідності одержання якого-небудь окремого повноваження від іпотекодавця та передбачена наступна процедура реалізації іпотекодержателем права на продаж предмета іпотеки від власного імені. Іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцяти денного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотеко держателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з\~\~іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцяти денного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Для забезпечення реалізації права іпотекодержателя на самостійну реалізацію предмета іпотеки передбачена спеціальна процедура нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу предмета іпотеки, яка закріплена в пункті 2.7 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, в якому зазначено, що якщо договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. Для посвідчення такого договору іпотекодержатель зобовязаний за тридцять днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Іпотекодержатель має документально підтвердити нотаріусу, що він повідомив осіб, які мають зареєстровані в установленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, законодавством передбачено право та визначена процедура продажу предмета іпотеки іпотекодержателем. Крім того, сторони іпотечного договору вирішили питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі в пункті 22 іпотечного договору зазначено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцями зобовязання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Договором про іпотечний кредит або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством. В пункті 27 іпотечного договору сторони внесли застереження, яким Іпотекодержателю надається право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому\~статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Цим договором Іпотекодавці уповноважують Іпотекодержателя подавати та отримувати від імені Іпотекодавців довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу, (витяги з реєстру обтяжень, довідку з Бюро технічної інвентаризації, інше),сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі-продажу предмету іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які повязані з продажем предметом іпотеки. У разі продажу предмета іпотеки, Іпотекодавці доручають Іпотекодержателю отримати грошові кошти, виручені від продажу та спрямувати їх на погашення витрат Іпотекодержателя та заборгованості за договором про іпотечний кредит. Якщо предмет іпотеки буле продано за суму більшу ніж сума заборгованості та витрат Іпотекодержателя, залишок грошових коштів від його продажу Іпотекодержатель повертає Іпотекодавцям. Отже, не тільки Законом, але й укладеним сторонами договором передбачено право ПАТ КБ «Приватбанк» на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу належного відповідачам нерухомого майна-предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в позасудовому порядку. В статті 629 Цивільного кодексу України\~закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на судовий захист у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд вважає, що право позивача не можна вважати порушеним, оскільки позивач звернувся до суду, не дотримуючись умов укладеного ним іпотечного договору, який є обов'язковим для виконання не тільки відповідачами, але й позивачем. Позивач не посилався на обставини, які унеможливлюють самостійну реалізацію предмета іпотеки банком згідно в позасудовому порядку згідно з процедурами, встановлені законодавством. З цієї підстави суд вважає можливим відступити від правової позиції,викладеної у висновках Верховного Суду України про те, що не зважаючи на виключно позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, суд правильно задовольнив позов, встановивши факт невиконання позичальником грошових зобов'язань\~(№6-1625цс16, №6-1219цс16, №6-2457цс16, №6-679цс17). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed