Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14 вересня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Проте, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконувала належним чином і станом на 26 литопада 2017 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 15 219грн. 62 коп. А тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилвся, у позовній заяві зазначивши, що ПАТ КБ «ПриваБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив не подала, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до положень ст.ст. 280-284 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 14 вересня 2011 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Договір між сторонами був укладений у виді заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів банку. Відповідач дала свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами банку складає між сторонами договір, що підтверджується її підписом у заяві. Проте, [PERSON] взяті на себе зобовязання за договором не виконувала. А тому, станом на 26 листопада 2017 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 15\~219, 62 грн., з яких: 150, 85 грн. заборгованість за кредитом; 6\~094, 52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7\~773, 32 грн. заборгованість по пені; 500, 00 грн. штраф (фіксована ставка) та 700, 93 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобовязання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2011 року в розмірі 15\~219, 62 грн. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved