Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду 31.01.2019 року з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 08.02.2016 року в розмірі 11302,86 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо порядку повернення кредитних коштів. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково, просила зменшити суму нарахованої пені та штрафних санкцій. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 08.02.2016 року між сторонами був укладений договір, на підставі заяви відповідача, за яким позивач (кредитодавець) надав відповідачеві (позичальник) кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений між сторонами договір складається з заяви позичальника, довідки про умови кредитування, Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». Свої зобов`язання за договором кредиту позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором б/н від 08.02.2016 року та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість, яка складається з наступних сум: заборгованість по процентам за користування кредитом - 1361,03 грн; заборгованість за пенею - 8927,41 грн; фіксована суму штрафу - 500 грн; процентна сума штрафу - 514,42 грн. За таких обставин позивач вимагає стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 11302,86 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Видами забезпечення виконання зобов`язання, в контексті ст.ст. 546, 549 ЦК України є неустойка у вигляді штрафу або пені. Згідно із ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору неодноразово допускала порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому неналежним чином виконувала свої обов`язки, внаслідок чого у позивача виникло право нарахувати та вимагати сплати неустойки. По обставинам спірних правовідносин сума отриманого відповідачем кредиту складає 2000грн, на які позивачем нараховувались проценти. Загалом за період часу користування кредитними коштами на виконання своїх кредитних зобов`язань відповідачем було сплачено на користь позивача суму коштів в розмірі 3130,19грн, яка була спрямована на погашення кредитної заборгованості (тіла кредиту, частково нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки). Усього за кредитним договором було нараховано 1497,80грн процентів за користування кредитними коштами, з яких 1361,03грн залишились непогашеними і підлягають стягненню з відповідача. Стосовно вимоги про стягнення неустойки суд зауважує наступне. Відповідно до ст.624 ЦК якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з наданих суду розрахунків позивачем нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань відповідачки в розмірі 8927,41грн та штраф за неналежне виконання умов кредитного договору - 1014,42грн. Розрахунок штрафних санкцій здійснений позивачем у відповідності до Умов та Тарифів, що діяли на момент укладання договору з відповідачем. Частиною 2 ст.551 ЦК передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором. Разом з тим, в ч.3 ст.551 ЦК закріплено право суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст.3 ЦК цивільні правовідносини будуються на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до умов кредитного договору позивач надавав відповідачу споживчий кредит на придбання товару. У зв`язку з порушенням відповідачем порядку повернення грошових коштів, позивач відповідно не досяг тієї мети, яку мав при укладанні кредитного договору. Передбачуване п.2.1.1.7.6 Умов право позичальника на отримання пені у разі прострочення та неналежного виконання боржником зобов`язань за договором - є засобом цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання та засобом відновлення порушених інтересів учасників договірних відносин. Виходячи зі змісту ст.3 ЦК, засади правового врегулювання цивільних правовідносин стосуються всіх складових елементів цих відносин (права та обов`язки учасників, міра відповідальності та інше). Законодавець не дає чіткого тлумачення, зокрема, понять справедливі умови договору. Проте, п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що несправедливими є умови про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Частиною 1 ст.8 ЦК передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Згідно ч.3 ст.1054 ЦК особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у разі притягнення до відповідальності боржника за несвоєчасне чи неналежне виконання грошового зобов`язання, розмір неустойки не повинен перевищувати п`ятдесяти відсотків суми вартості кредитних послуг. Вартість кредитних послуг складається із сум отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів за їх використання. Отже, враховуючи принципи добросовісності, справедливості і розумності, суд вважає, що загальний розмір неустойки (пені і штрафів в сукупності) не може перевищувати п`ятдесяти відсотків суми, яка складається з вартості тіла кредиту та невиконаного відповідачкою зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи, що за кредитним договором відповідач до теперішнього часу не виконала належним чином своїх грошових зобов`язань в розмірі 1361,03грн (сума заборгованості по процентам), а сума тіла кредиту складала 2000грн, то вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача неустойки (штрафу та пені) підлягають задоволенню частково в межах суми 1680грн (2000+1361,03). За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 3041,03грн (по процентам за користування кредитом - 1361,03грн, неустойка (пеня + штраф) - 1680грн). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1921грн, тобто в повному обсязі сплаченому позивачем, оскільки зменшення на підставі ч.3 ст.551 ЦК судом суми неустойки не є підставою для зменшення розміру суми компенсації судових витрат, що роз`яснено у п.39 постанови пленуму ВССУ від 17.10.2014р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial