Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.09.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і банком договір. Крім того, підписавши дану заяву, відповідач погодилася щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконала. Внаслідок чого станом на 30.04.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 26015 грн. 14 коп., яка складається з: 8597 грн 99 коп - заборгованість за кредитом; 13429 грн. 07 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2273 грн. 07 коп заборгованість за комісією; штраф (фіксована частина) 500 грн; штраф (процентна складова) 1215 грн 01 коп. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився. Надав суду заяву у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив позов задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що представник позивача скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] двічі у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. (а.с.30,31). Враховуючи заяву представника позивача, суд вважає можливим, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі доказах про взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення суду. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заяви від 04 вересня 2009 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 10200 гривень у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписавши заяву відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 6). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Крім того Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (п. 3.2 3.3 Умов та Правил). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав відповідачу кредитні кошти, в сумі 10200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 6.5 Умов та Правил). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Однак в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Так, за наданим представником позивача належним чином завіреним розрахунком, станом на 30.04.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 8597 гривень 99 копійок, заборгованість за процентами 13429 гривень 07 копійок, нарахована комісія 2273 гривні 07 копійок, заборгованість по судовим штрафам 1715 гривень 01 копійка (а.с. 4-5). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 04.09.2009 року щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Разом з тим, згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання Таким чином, фіксована частина штрафу в розмірі 500 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача не відповідає виду відповідальності за порушення зобовязання, що передбачається ч. 2 ст. 549 ЦК України, у звязку з чим позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає через її безпідставність. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial