Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 39467-83 від 15 червня 2012 року (далі - Договір) та стягнення кредитної заборгованості в загальній сумі 552291 грн. 16 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 440 000 грн., заборгованість за відсотками в сумі 46722 грн. 22 коп., пеня за несплату кредиту - 16 826 грн. 84 коп., пеня за несплачені відсотки - 5244 грн. 83 коп., 3270 грн. 97 коп. - 30 % річних за несвоєчасне погашення відсотків, 11186 грн. 30 коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 29040 грн. - прострочена заборгованість з урахування індексу інфляції. Крім того 15 червня 2012 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким він зобов'язався солідарно відповідати перед Банком за всіма зобов'язаннями по Договору. Посилаючись на те, що отримавши кредит [PERSON] не виконала умови кредитного Договору через що станом на 15 травня 2015 року за нею утворилася зазначена заборгованість, тому просив її стягнути солідарно з неї та іншого відповідача на свою користь в повному розмірі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, але направили до суду свого представника, яка, діючи від імені своїх повірених, заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що Банк передчасно звернувся до суду з цим позовом, оскільки строк дії Договору ще не закінчився і вони бажають і далі виконувати його вимоги та повернути кредит, але деякі фінансові труднощі в їх житті та роботі призвели до пропуску сплати кредитних платежі. Просила не стягувати всю суму кредиту, а лише поточний борг. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 15 червня 2012 року між публічним акціонерним товариство «Банк «Київська Русь» (раніше та далі по тексту визначене як Банк) та [PERSON], яка має статус фізичної особи-підприємця, був укладений Договір, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 Договору Банк зобов'язався надати їй кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у 120 000 грн. та строком до 11 червня 2013 року зі сплатою 25 % річних за його користування. За умовами Договору погашення кредиту повинно було відбуватися відповідно до графіку, узгодженого та підписаного сторонами Договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших атів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою та порукою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Так, в порядку забезпечення виконання зобов'язань за Договором між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 15 червня 2012 року, за яким він зобов'язався відповідати солідарно з основним боржником за всіма зобов'язаннями по Договору. Також, згідно з п. 8.1. Договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення за кожен календарний день прострочення. Також, згідно з п. 8.2 Договору у випадку порушення позичальником строків повернення Кредиту або процентів, позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентам та іншим платежами згідно з Договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30% річних від простроченої суми за весь час прострочення. Крім того, між Банком та [PERSON] і між Банком та [PERSON] були укладені доповнення і зміни до основного Договору та до договору поруки, що стосувалися зміни кредитного ліміту та строку дії Договору, а саме: -27 листопада 2012 року - зміни щодо графіку погашення кредиту; -29 березня 2013 року- зміни щодо збільшення ліміту кредиту до суми 250 000 грн., терміну дії кредитної лінії - до 28 березня 2015 року; -3 березня 2014 року - зміни щодо збільшення суми кредитної лінії до 480 000 грн., а термін дії договору - до 2 березня 2017 року. Зі свого боку Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, передавши обумовлену суму кредиту, а позичальниця навпаки, порушила його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому за нею утворилася заборгованість через неповернення кредиту. Відповідно до вимог позивача та наданого розрахунку за нею станом на 15 травня 2015 року виникла загальна заборгованість у сумі 552291 грн. 16 коп., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом в сумі 440 000 грн.; - заборгованість за відсотками в сумі 46722 грн. 22 коп., - пеня за несплату кредиту - 16 826 грн. 84 коп., - пеня за несплачені відсотки - 5244 грн. 83 коп., - 3270 грн. 97 коп. - 30 % річних за несвоєчасне погашення відсотків, - 11186 грн. 30 коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту, - 29040 грн. - прострочена заборгованість з урахування індексу інфляції. Статтею 9.2 Договору передбачена можливість Банка вимагати дострокового повернення боргу у разі порушення відповідачем своїх кредитних зобов'язань, в тому числі і порушення термінів погашення кредиту. В той же час, вимоги ст. 1050 ЦК України про право позикодавця вимагати дострокового повернення позики, що залишилася у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, не можуть бути застосовані, оскільки стягнення всієї суми боргу достроково може мати місце у разі, коли ставиться вимоги про розірвання договору, що передбачено ч. 2 ст. 651 ЦК України. Проте вимог про розірвання договору кредиту не заявлялося. З розрахунку боргу та графіку зменшення кредитної лінії вбачається, що позичальницею прострочено невеликий термін повернення кредитних платежів: до 1 грудня 2014 року вона повинна була сплатити, але не вчинила цього, 50000 грн., до 1 січня 2015 року - 40000 грн. За прострочення цих платежів їй нараховані Банком значні суми штрафних санкцій та інфляційних втрат, від яких вона та її поручитель не відмовляються, що не може свідчити що Банк, у разі їх стягнення, значною мірою позбавиться на те, на що він розраховував, а навіть отримає більше. За такого суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення всієї суми боргу за кредитом в розмірі 440000 грн., оскільки договір не розірвано і вимога про його розірвання відсутня. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 526, 530, 546, 549-554, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача в солідарному порядку на користь Банка підлягає стягненню поточна заборгованість за кредитом в загальному розмірі 112291 грн. 16 коп., яка складається з боргу по відсотками в сумі 46722 грн. 22 коп., пені за несплату кредиту - 16 826 грн. 84 коп., пені за несплачені відсотки - 5244 грн. 83 коп., 3270 грн. 97 коп. - 30 % річних за несвоєчасне погашення відсотків і 11186 грн. 30 коп. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту (ст. 625 ЦК України), а також - 29040 грн. - інфляційні втрати. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду, то він підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial