Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - позивач, ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач - [PERSON].), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 27468,85 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 274,69 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 07.12.2012 між позивачем та відповідачем було укладено кредитну угоду до умов заяви № 005-28549-071212, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України та встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі 15000 грн, строком дії ліміту 364 календарних дні тобто до 19.12.2013. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Кредитною угодою, утворилась заборгованість розрахована станом на 07.12.2012 у загальному розмірі 27468,85 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.74 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що к позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 07.12.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 005-28549-071212 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки [PERSON] (Держатель), згідно якої відповідачу було відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Згідно п.2.3 ч.2 Договору, Банк встановив ліміт кредитної лінії в розмірі 15000 грн. На підставі п.2.4 ч.3 Договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4 ч.2 цієї Пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до цієї Пропозиції. Банк свої зобов'язання виконав, здійснив обслуговування на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Нова готівочка Старт», що міститься в Додатку до договору, надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.2.3 кредитного договору. Відповідно до п.2.1 договору моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Відповідач скористався кредитною лінією, але не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, не повертає гроші, отже станом на 14.05.2014 згідно договору, нарахована заборгованість в розмірі 27468,85 грн, яка складається з: тіло кредиту - 8681,35 грн, прострочене тіло кредиту - 6300,00 грн, заборгованість за відсотками - 0,00 грн, заборгованість за комісіями - 12487,50 грн. Як визначено у ст.1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В контексті ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за договором № 005-28549-071212 від 07.12.2012 зобов'язань відповідач не надав. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 005-28549-071212 від 07.12.2012 в розмірі 27468,85 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 274,69 грн. у відшкодування понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved