Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 12071 грн. 24 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12 травня 2015 року банк надав відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 9625 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 18 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідачка зобовязалася повернути кредитні кошти шляхом здійснення щомісячних платежів у розмірах та в строки, передбачені договором. Проте відповідачка порушила взяті на себе зобовязання, не сплачуючи кредитних коштів, у звязку з чим станом на 11 травня 2016 року нею допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 12071 грн. 24 коп., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 8078 грн. 64 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 1034 грн. 43 коп., заборгованості по пені та комісії у розмірі 1938 грн. 84 коп. та нарахованого відповідно до п.2.2. Генеральної угоди штрафу у розмірі 1019 грн. 33 коп., тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідачка позовні вимоги визнала, підтвердивши факт отримання нею вказаного кредиту. При цьому вона вказує, що була позбавлена можливості повернути грошові кошти у звязку з важким матеріальним становищем. В задоволенні позову вона не заперечує. Вислухавши доводи відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 травня 2015 року між позивачем та відповідачкою, котра на момент укладення договору мала прізвище «Приймачук», була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з якою відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 9625 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 18 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зясовано, що відповідачка змінила своє прізвище на прізвище «Постнікова», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи копією Генеральної угоди, Умовами та правилами надання продукту кредитних карт, анкетою-заявою відповідачки про приєднання до них. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Заборгованість відповідачки станом на 11 травня 2016 року склала 12071 грн. 24 коп., із них: заборгованість по кредиту - 8078 грн. 64 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом - 1034 грн. 43 коп., заборгованість по пені та комісії - 1938 грн. 84 коп., нарахований відповідно до п.2.2. Генеральної угоди штраф - 1019 грн. 33 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором та обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 1378 грн.

Outcome: approved