Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Свій позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав від позивача кредитні кошти на купівлю транспортного засобу та зобов'язався повернути кредит щомісячними платежами зі сплатою відсотків. З метою забезпечення виконання зобов'язання між сторонами укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого є автомобіль марки HYUNDAI, моделі Sonata, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) КМНЕС41СВСА406303, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Луцьке ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області, належний [PERSON]. Станом на дату подання позовної заяви, відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором. Оскільки зобов'язання належним чином не виконано, позивач просить суд вилучити у відповідача вищевказаний автомобіль та передати ПАТ «Ідея Банк» на період його реалізації, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати позивачу усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). Також, просив стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак в поданому письмовому клопотанні позов підтримала повністю, просила його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Щодо постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка направлена йому відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за адресою, за якою він зареєстрований у встановленому законом порядку. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №910.17331 за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 175456,35 гривень на купівлю транспортного засобу, зокрема, автомобіля марки HYUNDAI, моделі Sonata, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) КМНЕС41СВСА406303. Строк повернення кредиту встановлений до 15 серпня 2016 року (а.с. 12-13). За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався погашати кредит щомісячними ануїтетними платежами до 15 числа кожного місяця, відповідно до графіку погашення кредиту, передбаченого додатком №1 до Договору, сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 20,99 % річних, та інші платежі відповідно до умов договору (а.с. 21-22). Відповідно ст.ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В ч.1 ст.610 ЦК України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом також встановлено, що 11 вересня 2012 року між сторонами з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави транспортного засобу №910.17331, предметом якого автомобіль марки HYUNDAI, моделі Sonata, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) КМНЕС41СВСА406303, реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 25). Згідно з п.1 §3 договору застави транспортного засобу №910.17331 від 11 вересня 2012 року, заставодержатель має право вилучити Предмет застави, разом з документами та ключами до нього в Заставодавця та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик Заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з ТЗ, у разі настання будь-якої з обставин передбачених п.1 §5 Договору та/або у випадку порушення Заставодавцем вимог п. 5 § 5 Договору, а також управляти ним та зберігати його за рахунок Заставодавця та до усунення порушень чи обставин, які стали підставою вилучення Предмету застави. При цьому Заставодавець погоджується з усіма несприятливими наслідками, які він та/або треті особи можуть зазнати внаслідок вилучення Предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів. Заставодержатель має право залучати для здійснення зазначених дій сторонні організації (особи). Витрати Заставодержателя повязані з вилученням, транспортуванням до місця зберігання, зберіганням та поверненням Предмету застави, покладаються на Заставодавця. Всі несприятливі наслідки вилучення Предмету застави та/або зняття реєстраційних номерів покладаються на Заставодавця. Як вбачається з п.5 §5 договору, в разі набуття Заставодержателем права власності на Предмет застави у вищевказаному порядку Заставодавець зобов'язаний негайно передати Предмет застави у володіння Заставодержателю разом з ключами, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ та всіма іншими при належностями. Відповідно до п.1 §2 договору застави транспортного засобу, у разі невиконання Заставодавцем зобовязань за кредитним договором має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету). Згідно до розрахунку суми заборгованості, яка була надана банком вбачається, що станом на 15 грудня 2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом в сумі 37997,05 гривень яка складається з простроченого боргу в розмірі 19442,24 гривні, прострочених процентів в розмірі 3987,94 гривень та пені в сумі 14566,87 гривень. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч.ч.1, 7 ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, як підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до ст.25 вказаного вище Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону, яка передбачає продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншої особою-покупцем або на публічних торгах. Розглядаючи позовні вимоги про надання повноважень проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо) суд виходить з наступного. При набранні чинності рішенням суду про звернення стягнення на заставне майно позивач отримує на підставі цього рішення всі повноваження, щодо розпорядження автомобілем. В тому числі позивач отримує на підставі рішення суду повноваження здійснювати дії щодо проведення всіх необхідний дій в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах. Такі повноваження випливатимуть з самого рішення і є порядком його виконання. Тому такі позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Оскільки позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим банк набув право захисту своїх порушених прав у обраний ним спосіб відповідно до умов договору, положень Законів України «Про заставу» та «Про забезпечення умов кредиторів та реєстрацію обтяжень». Саме до такого висновку прийшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 12 жовтня 2016 року у цивільній справі №521/10596/13. Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved