Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] - про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідачі порушують умови кредитного договору №11342935000 від 07. 05. 2008 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] та умови договору поруки №202228 від 07. 05. 2008 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], в наслідок чого станом на 28. 07. 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 966 986,99 грн. Позивач зазначає, що на даний час ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №11342935000 від 07. 05. 2008 року. В зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11342935000 від 07. 05. 2008 року укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], яка утворилась станом на 28. 07. 2015 року в сумі 966 986,99 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 07.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11342935000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20000,00 дол. США з розрахунку 13,50 % річних на строк з 07. 05. 2008 року до 07. 05. 2015 року. Вбачається, що банк виконав свої зобов'язання за договором повністю, надавши позичальнику кредит в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Судом встановлено, що для забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, погашення інших можливих витрат 07. 05. 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Вбачається, що в порушення умов укладеного кредитного договору, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 28. 07. 2015 року утворилась заборгованість в сумі 966 986,99 грн., яка складається із: тіла кредиту - 409 671,57 грн., відсотків - 557 315,42 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Судом встановлено, що 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, за кредитами. Таким чином, ПAT «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків нового кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №11342935000 від 07. 05. 2008 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що позичальник та поручитель не виконала свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів в дохід держави судовий збір в розмірі 1218 грн.

Outcome: approved