Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави по кредитному договору № 0011000364000 від 14.03.2006 року укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON]. У позовній заяві, представник позивача свої вимоги обґрунтував тим, що 14 березня 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON], [INFO], було укладено кредитний договір № 0011000364000 у сумі 65 643 долари США для придбання автомобіля, із розрахунку 13% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 14.03.2012 року. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати на користь Банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Однак Позичальник умови договору не виконував, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь Банку не повернув. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору, Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та в розмірах встановлених Графіком погашення кредиту, але не пізніше 12 березня 2012 року. Відповідно до п.п.1.3.1, 1.3.4 кредитного договору проценти нараховуються на суму кредитних коштів щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України, за період з моменту фактичного надання до повернення коштів Банку, а сплачуються з 1 (першого ) по 09 (дев'яте) число включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. В забезпечення усіх грошових зобов'язань за кредитним договором № 0011000364000 від 14.03.2006 року між АІКБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк», та [PERSON], 14.03.2006 року укладено договір застави майна. Відповідно до умов договору застави транспортного засобу, [PERSON] 28.09.1977 року передав у заставу АКІБ «Укрсиббанк» транспортний засіб марка Lexus; модель: GS 300; рік випуску: 2006; номер кузова: [NUMBER]; держ. реєстр. номер [NUMBER]. Відповідно до умов між сторонами, вартість вказаного засобу складала 390 000 гривень. Згідно договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта банк», що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року. До складу придбаного кредитного портфелю також перейшло право вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] по кредитному договору №0011000364000 від 14.03.2006 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON]. Так станом на момент звернення із позовом до суду, за відповідачем [PERSON] через неналежне виконання умов кредитного договору виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 84 320 доларів США 20 центів, що еквівалентно згідно курсу НБУ 1 299 578 гривням 09 копійкам, яка складається з; - заборгованості за тілом кредиту у сумі 36 454 долари США 93 цента, що згідно курсу НБУ складає 561 858 гривень 58 копійок, - заборгованості за відсотками у сумі 47 865 доларів США 27 центів, зо згідно курсу НБУ складає 737 719 гривень 51 копійка. Що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості у матеріалах справи. Таким чином у ПАТ «Дельта банк» існують всі підстави для стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. З огляду на вищенаведене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0011000364000 від 14.03.2006 року звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на предмет застави автомобіль: тип ТЗ: легковий седан; марка Lexus; модель: GS 300; рік випуску: 2006; номер кузова: [NUMBER]; держ. реєстр. номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], видане 10.03.2006 року Котовським МРЕВУДАІ УМВС України в Одеській області, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені [PERSON] Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. Надати право Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в особі його уповноваженого представника підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля марки Lexus; модель: GS 300; рік випуску: 2006; номер кузова: [NUMBER]; держ. реєстр. номер [NUMBER], під час його укладання з іншою особою покупцем. Витребувати у [PERSON] іпн № [NUMBER], автомобіль, тип ТЗ: легковий седан; марка Lexus; модель: GS 300; рік випуску: 2006; номер кузова: [NUMBER]; держ. реєстр. номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], видане 10.03.2006 року Котовським МРЕВУДАІ УМВС України в Одеській області, комплект ключів від вказаного транспортного засобу, та номерні знаки [NUMBER] та передати у володіння Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк». Також позивач просив суд надати Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» повноваження вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля Lexus; модель: GS 300; рік випуску: 2006; номер кузова: [NUMBER]; держ. реєстр. номер [NUMBER] з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, в тому числі повноваження на звернення із письмовою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на підпис заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду. Представник позивача від «ТОВ «Про Консалтинг» Трачук О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями в матеріалах справи. Згідно поштового повідомлення, [PERSON] судову повістку про виклик до суду не отримав через закінчення терміну зберігання листа. Судові повістки відповідачу надсилалися за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листа Котовського РВ ГУДМС України в Одеській області [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] з 04.07.2000 року. Відповідно до ст.74 ЦПК України, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає неявку відповідача у судове засідання неповажною, оскільки суд належним чином сповістив відповідача про явку до суду. Згідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки у судове засідання відповідача, належним чином сповіщеного та який не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних в справі доказів (ч. 4 ст. 169 ЦПК України), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 березня 2006 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON], [INFO], було укладено кредитний договір № 0011000364000 у сумі 65 643 долари США для придбання автомобіля, із розрахунку 13% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 14.03.2012 року. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати на користь Банку проценти за користування кредитом терміном не пізніше 14.03.2012 року. Однак [PERSON], умови кредитного договору належним чином не виконував, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь банку не повернув. Станом на день звернення з позовом до суду за відповідачем [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, яка становить 84 320 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 1 299 578 гривень 09 копійок, що підтверджується матеріалами справи (а.с.45). Згідно договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з вказаного кредитного договору у ПАТ «УкрСиббанк», останнім передано ПАТ «Дельта банк» право вимоги, що підтверджується договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року. Таким чином у ПАТ «Дельта банк» існують всі підстави для стягнення заборгованості та права вимоги. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч.2 ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1,2 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1056), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою. Одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зокрема ст.ст. 24 та 25 передбачено: звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом; обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Суд, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів по справі, а також врахувавши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 193, 524, 526, 554, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved