Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з [PERSON] (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором в розмірі 341\~617,43 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що між відповідачем та позивачем укладений кредитний договір №7534 від 16.11.2007, за яким відповідач отримав від банку 162\~833 грн. строком на 240 місяців, з зобовязанням погасити суму кредиту не пізніше 15.11.2027, та сплачувати 15% річних. В порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконає, у звязку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 18.04.2018 дорівнює 341\~617,43 гривень, з яких 156\~722 гривень - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 29\~347,84 гривень заборгованість по процентам, 32\~610,84 гривень пеня, 105\~898,52 гривень інфляційне збільшення заборгованості; 17\~038,23 гривень - три проценти річних від суми заборгованості. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника банку, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 16.11.2007 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №7534, згідно з яким відповідач отримав від Банку кредит в розмірі 162\~833 гривень на придбання житла строком на 240 місяців зі сплатою 15% річних та зобовязанням погасити суму кредиту не пізніше 15.11.2027 (а.с.27-29). Відповідно до п.1.5 вказаного Договору відповідач зобовязується щомісячно до останнього числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення Кредиту рівними частинами та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом. За змістом п.3.4 Договору банк має право вимагати від відповідача дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем будь-яких зобовязань за цим Договором. З розрахунку заборгованості за вказаним договором, звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом та виписки по рахункам відповідача вбачається, що останній станом на 18.04.2018 має заборгованість за наданим кредитом в розмірі 341\~617,43 гривень, з яких 156\~722 гривень - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 29\~347,84 гривень заборгованість по процентам, 32\~610,84 гривень пеня, 105\~898,52 гривень інфляційне збільшення заборгованості; 17\~038,23 гривень - три проценти річних від суми заборгованості (а.с.6). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики (параграфа 1 цієї глави), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст.ст.526, 527, 530 ЦК України (глава 48 - виконання зобовязання) зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Положеннями ст.625 ЦК України (глава 51 правові наслідки порушення зобовязання; відповідальність за зобовязання) передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за укладеним ним з Банком договором належним чином не виконав, доказів на спростування чого до суду не надав, відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 156\~722 гривень, заборгованості по процентам в розмірі 29\~347,84 гривень, інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 105\~898,52 гривень, трьох процентів річних від суми заборгованості в розмірі 17\~038,23 гривень підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з нарахованої пені в розмірі 32\~610,84 гривень задоволенню не підлягають з огляду на таке. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобовязані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований за адресою в м.Донецьку. За змістом п.1 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 02.12.2015 № 1275-р на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», місто Донецьк визначено КМУ у вказаному Переліку. Відтак, на відповідача поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та в силу вищенаведених імперативних приписів вказаного закону банк зобовязаний був списати відповідачу пеню в розмірі 32\~610,84 гривень. За викладених обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в означеному розмірі є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 90% (309\~006,79*100/341\~617,43), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 4\~611,83 гривень (5124,26*90/100).

Outcome: partial