Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості у сумі 68783,58 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються поданими суду доказами, що підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Уповноважений представник позивача надіслала суду клопотання про розгляд справи без її участі (а.с. 83, 84, 86, 87). Відповідач та її представник у судове засідання повторно не зявилися, хоча, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 82 «а»), заперечень проти позову не подали, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи (ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 22 листопада 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] (надалі Позичальник) було укладено кредитний договір за №R53700359554В (а.с. 9-12), на підставі якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 78000 грн., з процентною ставкою за користування ним на рівні 33 % річних з кінцевим терміном повернення до 22.11.2016 року, а Позичальник щомісячно здійснювати погашення частини кредиту та процентів. Позичальник належним чином була проінформована про умови кредитування та детального розпису загальної вартості кредиту, про що свідчить Інформація про умови кредитування та орієнтовану супутню вартість кредиту (а.с. 15-16) На підставі листа-вимоги від 27.05.2015, позивачем належним чином було повідомлено відповідача про необхідність погашення кредитної заборгованості (а.с. 18), який остання отримала, про що свідчить наявна у матеріалах справи ксерокопія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 18 зворот). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить також із того, що договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга ст. 1050 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, у разі прострочення Позичальником зобовязань з повернення Кредиту та/або сплати Процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами Договору Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобовязання за Кредитним договором Позичальником не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 18.05.2015 (розрахунки, а.с. 5, 6, 7, 8, 36, 37, 38, 39) за предметом позову у сумі 68783,58 грн. (в. т. ч. 59078,20 грн. борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (з яких 55264,17 грн. поточна заборгованість, 3192,89 грн. заборгованість за простроченим кредитом, 600,95 грн. інфляційні витрати, 20,19 грн. 3 відсотки річних), 6802,62 грн. відсотки з урахуванням 3 % річних (з яких 4416,57 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками, 7,24 грн. 3 відсотки річних, 1322,79 грн. інфляційні витрати, 1056,11 грн. сума заборгованості за відсотками), 2902,76 грн. пеня) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 687,84 грн. (судовий збір, а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved