Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 26 червня 2008 року № DZV0GA0000000007 [PERSON] отримала кредит у розмірі 60300 грн. строком до 26 червня 2023 року. Відповідач взяла на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позичальник порушила умови договору, у зв'язку з чим станом на 20 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 208210 грн. 31 коп., а саме: 48372 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом; 72223 грн. 14 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 13046 грн. 02 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 64416 грн. 16 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання; 250 грн. - штраф (фіксована частка); 9902 грн. 87 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 червня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір № DZV0GA0000000007, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 60300 грн. на строк до 26 червня 2023 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 1,67 % на місяць на суму залишку заборгованості. Позичальник взяла на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, відсотків, винагороди, штрафних санкцій. Умовами договору було передбачено порядок погашення кредиту: щомісячними платежами в період з 15 до 20 числа кожного місяця (а.с.7-12). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушила договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 20 жовтня 2014 року становить 133 641 грн. 28 коп.: 48372 грн. 12 коп. - заборгованість за кредитом; 72223 грн. 14 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 13046 грн. 02 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с. 4-6). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії законними та обґрунтованими. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобов'язання. Так п. 8.4 договору передбачено, що при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення кредиту, Позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 грн. Згідно з розрахунком позивача (а.с.4-6) за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 20 жовтня 2014 року нараховано пеню в сумі 64416 грн. 16 коп. Також п. 6.4 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із зобов'язань, передбачених умовами договору більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Згідно з розрахунком позивача (а.с.4-6) за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 20 жовтня 2014 року нараховано штраф: 250 грн. (фіксована частка) та 9902 грн. 87 коп. (процентна складова). При цьому процентна складова, а саме 5% від суми заборгованості, розрахована, в тому числі, на суму пені. Судом встановлено, що умовами договору передбачено нарахування штрафу у виді 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, а не сумою заборгованості. У зв'язку з цим, суд вважає, що штраф у виді 5% від суми заборгованості може бути нарахований лише на суму заборгованості по кредиту, процентах за користування кредитними коштами. Окрім того, нарахування штрафу у виді 5% від суми пені є по суті нарахуванням процентів на неустойку, що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України не допустимо. У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у виді процентної складової 5% від суми нарахованої пені необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу суд виходить з наступного розрахунку: 250 грн. - фіксована складова штрафу та 5% від суми заборгованості (133 641 грн. 28 коп.) - 6682 грн. 06 коп. Саме ці суми штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial