Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № 202900-CRED від 23 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 січня 2009 року. На підставі загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». 17 вересня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін, номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 березня 2014 року. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. На виконання вимог ст.ст.1268, 1269, 1281 ЦК України, позивачем 26 січня 2016 року була направлена претензія кредитора до Першої слов'янської державної нотаріальної контори. 09 лютого 2016 року позивачем було отримано відповідь першої слов'янської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON]. 10 травня 2016 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за Кредитним договором № 202900-CRED від 23 січня 2008 року становить 8901,07 грн., яка складається з наступного: - 1842,34 грн. - заборгованість за кредитом; - 7058,73 грн. - заборгованість за відсотками. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 202900-CRED від 23 січня 2008 року у розмірі 8901,07 грн., яка складається з наступного: - 1842,34 грн. - заборгованість за кредитом; - 7058,73 грн. - заборгованість за відсотками, а також судові витрати по справі у сумі 1378,00 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі Довіреності № 7887-К-О від 27 грудня 2016 року (а.с.122) не з'явився. 27 січня 2017 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить суд їх задовольнити. (а.с.121). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с.117), 27 січня 2017 року до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності за участю її представника - адвоката Винник З.Г. (а.с.123). Представник відповідача - адвокат Винник З.Г., яка діє на підставі Ордеру серія АА №110901 від 15 січня 2017 року, в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, 27 січня 2017 року до суду надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості без її участі, у задоволенні вимог позивача просить відмовити, та в наданих до суду Запереченнях вказала, що відповідно до ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, належить пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, кий не пред'явив вимогу до спадкоємців у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. [PERSON] є сестрою спадкодавця [PERSON] Про наявність кредитного зобов'язання у [PERSON] їй відомо не було. З доданої до позовної заяви інформації Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 03 лютого 2016 року за вихідним номером 215/02-14, позивач 14 січня 2016 року вже знав, що [PERSON] помер, а з позовом до [PERSON] звернувся лише 16 серпня 2016 року, тобто позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк , що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того згідно укладеного [PERSON] договором № 202900-CRED від 23 січня 2008 року кінцевий термін повернення кредиту 23 січня 2009 року. Позивач мав право пред'явити до [PERSON] позов протягом року, тобто до 23 січня 2010 року. Цей строк позивач пропустив. Тому просить суд відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засідання та вбачається матеріалів справи, відповідно до укладеного Договору № 202900-CRED від 23 січня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 січня 2009 року. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконував. Зі свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого 24 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, вбачається що [PERSON] помер [INFO] у віці 51 рік, про що зроблено відповідний актовий запис № 455 (а.с. 10). Станом на дату смерті, [INFO], заборгованість [PERSON] перед банком за Кредитним договором № 202900-CRED від 23 січня 2008 року становить 8901,07 грн., яка складається з наступного: - 1842,34 грн. - заборгованість за кредитом; - 7058,73 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно дост.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до довідки Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 03 лютого 2016 року № 215/02-14, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулася з заявою про прийняття спадщини сестра померлого - [PERSON]. Станом на 03 лютого 2016 року Свідоцтво про право на спадщину не видане. (а.с. 20). Після смерті [PERSON] залишилась непогашена заборгованість за Кредитним договором № 202900-CRED від 23 січня 2008 року становить 8901,07 грн. Згідно із розрахунком заборгованості (а.с.5), загальна сума заборгованості за кредитним договором № 202900-CRED від 23 січня 2008 року [PERSON] станом на день його смерті, [INFO], складає 8901,07 грн., з яких 1842,34 грн. заборгованість за кредитом, 7058,73 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Проте, відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частиною 2 статті 1220 ЦК України зазначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що жодних повідомлень, претензій стосовно боргу за Кредитним договором №202900-CRED від 23 січня 2008 року до [PERSON], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], ПАТ КБ «Приватбанк», з моменту припинення дії строку договору та утворення заборгованості по ньому, не пред'являв. Тому суд приймає до уваги посилання представника відповідача Винник З.Г. на ті підстави, що [PERSON], яка проживає за тією ж адресою, що й [PERSON]: [ADDRESS], не повідомила кредитора про смерть [PERSON], так як їй не було відомо про укладання Кредитного договору № 202900-CRED від 23 січня 2008 року між позивачем та [PERSON], оскільки банк на їх адресу претензій щодо виникнення заборгованості за спірним договором до нього не пред'являв. У письмових поясненнях, наданих позивачем до матеріалів справи (а.с. 108-109) зазначається, що у листопаді - грудні 2015 року банку стало відомо про смерть позичальника [PERSON], який помер [INFO]. Також зазначено, що документального підтвердження, про час отримання інформації щодо смерті боржника [PERSON], банк надати не може. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому суд не приймає до уваги посилання позивача, що банку стало відомо про смерть позивальника [PERSON] у листопаді - грудні 2015 року та вважає ці посилання неспроможними, оскільки позивач не може визначитися на теперішній час не може визначитися з датою, коли йому стало відомо про смерть боржника [PERSON] а лише висуває припущення з цього приводу та зазначає приблизний період «листопад - грудень 2015 року», та підтвердити цей період документально не може. Отже, з урахуванням положень ч. 2 ст. 1281 ЦК України, суд також не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що кредитор 10 травня 2016 року, протягом шести місяців від дня коли йому стало відомо про смерть боржника, звернувся із претензією до спадкоємця [PERSON], при цьому позивачем було направлено у цей строк претензію безпосередньо відповідачу [PERSON] (а.с. 21-22), оскільки позивач не може надати доказів про те, коли йому стало відомо про смерть боржника, що також визнано самим представником позивача [PERSON], про що вказано у письмових поясненнях, наданих ним 11 січня 2017 року (а.с. 108-109). Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановленіст.1281 ЦК України строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються, оскільки за своєю суттю не є строками позовної давності. Відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила ст.1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором. Недотримання кредитором передбачених ст.1281 ЦК України строків пред'явлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року № 6-33цс15. Оскільки спадкоємець померлого [PERSON]- [PERSON] не повідомила кредитора про смерть [PERSON] і відкриття спадщини відповідно до вимог ч.1ст.1281 ЦК України, на правовідносини сторін поширюються норми ч.3ст.1281 ЦК України. Виходячи з аналізу змісту ст.ст.1216,1218, ч.2 ст.1220, ч.3 ст.1223 ЦК України, відповідно до яких з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зобов'язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту смерті спадкодавця-боржника. Разом з тим ч.3 ст.1281 ЦК України передбачає обчислення річного строку, протягом якого кредитор має право пред'явити вимоги до спадкоємців не з дня відкриття спадщини, а з моменту настання строку вимоги. Згідно із умовами кредитного договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], кредит надавався [PERSON] з кінцевим терміном повернення 23 січня 2009 року (а.с.5-7). Ураховуючи, що кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право висунути свої вимоги до спадкоємців протягом одного року з моменту настання строку вимоги. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що строк вимоги за Кредитним договором №202900-CRED укладеним 23 січня 2008 року, між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], з урахуванням положень ст.ст.11,509,530 ЦК України настав 23 січня 2009 року. Саме від цієї дати, у відповідності до положенняст.1281 ЦК України, слід обчислювати річний строк для пред'явлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, який спливає 23 січня 2010 року. Відповідно до ч.3ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість, відомості про те, що позивач протягом року, починаючи з 23 січня 2009 року, пред'явив вимоги до спадкоємця, відсутні. Пропуск встановленого ч.3ст.1281 ЦК України річного строку (який є преклюзивним) припиняє права кредитора щодо пред'явлення вимоги до спадкоємців позичальника. Оскільки Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] у серпні 2016 року, то визначений ч.3ст.1281 ЦК України строк сплив. Дана обставина позбавляє права вимоги кредитора, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] боргу спадкодавця у сумі 8901грн 07 коп. не підлягають задоволенню. За приписами ст. 88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судом також не вбачається стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed