Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (далі - банк) звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на його користь заборгованість в сумі 55352,64 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.07.2011 року між банком та відповідачем був укладений договір №ВLаЖГА00056479, за яким останній отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та, отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Посилаючись на те, що відповідач не виконав своє зобовязання по поверненню кредиту та відсотків просить стягнути з нього вказану заборгованість. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечував проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2011 року між банком та відповідачем був укладений договір № ВLаЖГА00056479, за яким останній отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 3-6). Зазначеною угодою не передбачений порядок та умови нарахування плати за пропуск платежів, а тому вимоги банку в цій частині щодо стягнення з відповідача 42560,47 грн. є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Таким чином, в наслідок належного виконання відповідачем своїх обов'язків виникла заборгованість по поверненню кредиту за договором, яка складає 12792,17 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом (тіло) 6244,87 грн., заборгованість за прострочені відсотки за користування кредитом 2697,30 грн., комісія за РО 3850,00 грн. (а.с. 7). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В порушення вказаних вимог відповідач не виконала умови кредитного договору, гроші не повернула, а тому повинна повернути заборгованість. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial