Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23224,45 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 02.10.2013 року був укладений договір № б/н, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] було відкрито поточний рахунок № 26009055309921 та надано право користуватися послугами позивача, однією з яких є послуга «Гарантований платіж», яка може бути надана як за рахунок власних коштів відповідача так і за рахунок коштів позивача, тобто в кредит та яка надається для виконання грошових зобовязань за господарськими договорами, що укладаються між відповідачем та його контрагентами, а також між позивачем та відповідачем, у вигляді виконання позивачем заявок на договірне списання коштів, згідно якої відповідач доручає позивачу зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначеній при створенні заявки. Відповідач почала користуватися послугою «Гарантований платіж» з 21.11.2013 року, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Internet Banking Приват-24. За користування кредитом, у період з дати ініціювання відповідачем заявки до дати виконання заявки, відповідач зобовязалася сплачувати відсотки у розмірі: 4% річних (але не менше ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці відповідача, яка сплачується відповідачем в дату надання чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 року, відповідач за користування кредитом сплачує позивачу відсотки у розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 року у розмірі 36% річних від суми заборгованості, а у разі непогашення заборгованості відповідачем за кредитом у строк до 30 днів, включно на 31-й день заборгованість стає простроченою, при цьому відповідач сплачує відсотки у розмірі 56% річних від суми заборгованості. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, [PERSON], що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір. Позивач свій обовязок виконав належним чином, шляхом своєчасного проведення Гарантованих платежів ініційованих клієнтом. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 18.06.2015 року виникла\~ заборгованість в розмірі 23224,45 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за кредитом, 7865,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5358,64 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 02.10.2013 року у розмірі 23224,45 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, призначене на 21.09.2015р. не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом відповідача у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. (а.с. 66). В судове засідання, призначене на 05.10.2015р. відповідач не зявилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом відповідача рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. (а.с. 73) Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 02.10.2013 року між ПАТ КБ Приватбанк та ФОП [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № 26009055309921 та надав послугу «Гарантований платіж», яка надається для виконання грошових зобовязань за господарськими договорами, що укладаються між Клієнтом та його контрагентами, а також між [PERSON] та Клієнтом, у вигляді виконання позивачем заявок на договірне списання коштів, згідно якої відповідач доручає позивачу зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначеній при створенні заявки. Дана послуга може бути надана як за рахунок власних коштів платника так і за рахунок кредитних коштів. Зі змісту заяви позичальника від 02.10.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що позичальник [PERSON] ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування та Розрахунковими картками, що розміщені на сайті http://privatbank.ua, Тарифами банку; вона згодна, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та [PERSON] договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 639 ЦК України даний договір вважається укладеним. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 3.2.2.1. Умов [PERSON] при наявності вільних грошових засобів зобовязується надати Клієнту кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії, з лімітом і на цілі, які вказані у заяві (платіжному дорученні), якою Клієнт приєднується до цих Умов, в обмін на зобовязання клієнта по поверненню кредиту, оплаті процентів, винагороди в обумовлені договором строки. Поновлювана кредитна лінія надається [PERSON] для виконання Клієнтом платежів за платіжними дорученнями з датою виконання в майбутньому по господарським договорам, шляхом перерахування [PERSON] кредитних коштів на рахунки покриття отримувачів грошей по господарським договорам, з наступним перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок отримувачів, рахунки яких відкриті в [PERSON]. Відповідач, починаючи з 21.11.2013 року, неодноразово користувалася послугою «Гарантований платіж», що підтверджується заявками на гарантований платіж (доручення на договірне списання) та відповідними підтвердженнями [PERSON] про зарахування коштів на рахунки отримувачів. (а.с. 41-43) Таким чином, згідно довідки про розмір встановлених кредитних лімітів № 08.7.0.0.0./150706150705 від 06.07.2015р., [PERSON], 21.11.2013р. було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн., а з 12.12.2013р. у розмірі 10000,00 грн. (а.с. 40) Відповідно до п. 3.2.2.1. Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди. Крім того, пунктом 3.2.1.4.1 Умов передбачено, що за користування кредитом, у період з дати ініціювання відповідачем заявки до дати виконання заявки, відповідач зобовязалася сплачувати відсотки у розмірі: 4% річних (але не менше ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці відповідача, яка сплачується відповідачем в дату надання чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 року, відповідач за користування кредитом сплачує позивачу відсотки у розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 року у розмірі 36% річних від суми заборгованості, а у випадку непогашення заборгованості відповідачем за кредитом у строк до 30 днів, включно на 31-й день заборгованість стає простроченою, при цьому відповідач сплачує відсотки у розмірі 56% річних від суми заборгованості. Згідно п. 3.2.2.10.1. Умов, у разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1 3.2.2.9.3 вказаного Договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 Договору, винагороди, предбаченої п.п. 3.2.2.6.5, 3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 Договору, Клієнт сплачує [PERSON], за кожний випадок порушення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу. А у випадку реалізації [PERSON] права, передбаченого п. 3.2.2.2 Договору, Клієнт сплачує [PERSON] пеню у розмірі, вказаному у заявці, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня сплачується у гривні. На виконання вимог договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № 26009055309921, а з 12.12.2013р. кредитний ліміт було збільшено до 10000,00 грн. Однак, відповідач свої зобовязання в частині погашення заборгованості за кредитним договором не виконує. Отже, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором № б/н від 02.10.2013 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ Приватбанк станом на\~ 18.06.2015 року становить\~ 23224,45 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7865,81 грн., в тому числі прострочені відсотки 7618,60 грн., заборгованість з пені - 5358,64 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен прострочення виконання. Крім того,\~як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, ФОП [PERSON] 12.09.2014 року припинила підприємницьку діяльність. Відповідно до ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 04 грудня 2013 року у справі №6-125 цс 13. Таким чином, оскільки відповідач на даний час не являється фізичною особою-підприємцем позивачем цілком правомірно спрямовано позовні вимоги до відповідача як фізичної особи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 10000,00 грн. забргованості за кредитом, 7865,81 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 5358,64 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором є обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. витрат появзаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного

Outcome: approved