Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ банк» звернулось до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2013 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № R53100380439В, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 27% річних строком до 11.01.2016. Відповідач не дотримався умов договору, внаслідок чого, станом на 25.05.2013, утворилася заборгованість у розмірі 61416,76 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити позовні вимоги з наведених у позові підстав. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечували проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Крім того, зазначили, що відповідач не отримував кредит, за кредитним договором кредитний договір № R53100380439В від 11.01.2013. У зв'язку з наведеним, просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2013 між ПАТ «ВТБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100380439В, відповідно до умов якого відповідно до умов якого, позивачем було надано кредит у розмірі 50000,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 27% річних строком до 11.01.2016. (а.с. 15-21) Разом з тим, слід зазначити, що згідно висновку експертів № 5869/5870/14-32 від 27.06.2014 (а.с. 209-216), експерт дійшов категоричного висновку про те, що: · підписи від імені [PERSON], що містяться у кредитному договорі №R 53100380439В від 11.01.2013, виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису; · підпис від імені [PERSON], що міститься у заяві на видачу/перерахування коштів від 11.01.2013, виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису; · підписи від імені [PERSON], що містяться у графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг до кредитного договору № R 53100380439В від 11.01.2013, виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису; · підписи від імені [PERSON], що містяться на копіях аркушів паспорта серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 31.05.2001, виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису; · підпис від імені [PERSON], що міститься на копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 14.11.1997, виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису; · рукописні записи «[PERSON]», що містяться на копіях аркушів паспорта серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 31.05.2001, та на копії довідки про присвоєнню ідентифікаційного номера від 14.11.1997 [PERSON], виконані не [PERSON], а іншою особою. Крім того, як вбачається з фотознімку особи, що отримувала кредит в банку, наданого на електронному носії представником позивача, позичальником являється не відповідач по справі - [PERSON], а інша особа. (а.с. 171) Наведене беззаперечно спростовує твердження представника про те, що саме відповідачем по справі - [PERSON], був укладений кредитний договір №R53100380439В від 11.01.2013 та були отримані грошові кошти за зазначеним кредитним договором. Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача відповідачем, завдання позивачу відповідачем втрат майнового характеру, позивачем не надано доказів протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, зокрема письмові докази, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що саме з відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №R53100380439В від 11.01.2013, що саме відповідачем [PERSON] були отримані грошові кошти за кредитним договором №R53100380439В від 11.01.2013, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно п. 4 ч. 3 ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз та витрати на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати по оплаті судової експертизи у розмірі 4884,00 грн. Оскільки, відповідачем надано докази оплати правової допомоги (а.с. 41), дана вимога підлягає задоволенню, дотримуючись при цьому вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи те, що до позовної заяви не було додано розрахунку суд вважає за можливе визначити приблизний розмір часу витраченого представником позивача на надання останньому, правової допомоги, так, суд вважає, що представником позивача було витрачено приблизно 7 (сім) годин на підготування заперечень на позовну заяву та клопотань по справі, прийняття участі в судових засіданнях (6 годин). 40% відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді становить 487,2 грн. З розрахунку наведеного, 13 години * 487,2 грн. = 6333,60 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, сплативши 6000,00 грн. за правову допомогу, не перевищив граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, яка становить 6333,60 грн.

Outcome: approved