Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 68901/31/к від 29 липня 2013 року. Відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 Кредитного договору, кредит було надано відповідачу на споживчі цілі в сумі 30000,00 грн. строком на 36 місяців, з 29 липня 2013 року по 29 липня 2016 року. Згідно з Додатком № 1 до даного договору, відповідачем було сплачено Позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 2250,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 28 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії Кредитного договору становить 38 процентів річних. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, Відповідач зобов'язується використати кредит на цілі, визначені Кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов'язання за договором, та повернути Позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені договором. Позивач власні зобов'язання по Кредитному договору щодо надання кредиту виконав, на підтвердження чого надаються виписки та довідки по рахункам відповідача. Отже, станом на 03 листопада 2016 року загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 31628,57 грн., з яких: - 18324,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; - 13084,68 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам; - 219,89 грн. інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» заборгованість за кредитним договором №68901/31/к від 29 листопада 2013 року, яка станом на 03 листопада 2016 року складає 31628,57 грн., а також судовий збір у сумі 1 378,00 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі Довіреності № ЮР-1 від 04 січня 2016 року (а.с.5,47) не зявилася. 24 листопада 2016 року на адресу суду надійшло Клопотання про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.46,48). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.43). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Експрес-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засідання та вбачається матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 68901/31/к від 29 липня 2013 року. Відповідно до умов пунктів 1.2, 1.3, 1.5 Кредитного договору, кредит було надано відповідачу на споживчі цілі в сумі 30000,00 грн. на строк 36 місяців, з 29 липня 2013 року по 29 липня 2016 року (а.с. 31-33). Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 28 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії Кредитного договору становить 38 процентів річних (п. 1.4 Кредитного договору). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, Відповідач зобов'язується використати кредит на цілі, визначені Кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов'язання за Кредитним договором, та повернути Позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені Кредитним договором. Як передбачено п. 2.5 Кредитного договору, погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п. 2.3 Кредитного договору, та/або шляхом внесення готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначених у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною Кредитного договору. Нараховані проценти за користування кредитом сплачуються позичальником, шляхом безготівкового перерахування суми нарахованих процентів на рахунок, відкритий у Кредитодавця №22087006890103.980, МФО 335838, ідентифікаційний номер [NUMBER] та/або шляхом внесення суми нарахованих процентів готівкою в касу Кредитодавця для зарахування на вищезазначений рахунок. Повне погашення нарахованих процентів за користування кредитом сплачуються Кредитодавцю в день остаточного погашення кредиту (п. 4.2 Кредитного договору). Відповідач був зобов'язаний повернути кредит не пізніше 12 вересня 2016 року (п. 1.3 Кредитного договору). Однак, в строки, встановлені Кредитним договором, зобов'язання за цим договором ним виконано не було. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач власні зобов'язання по Кредитному договору щодо надання кредиту виконав, на підтвердження чого надаються виписки та довідки по рахункам відповідача. Станом на 03 листопада 2016 року прострочена заборгованість по кредиту становить 18324,00 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, станом на 03 листопада 2016 року загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 31628,57 грн., з яких: - 18324,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; - 13084,68 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам; - 219,89 грн. інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту (а.с. 6-30). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Експрес-Банк» слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 31628,57 грн., задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с.4). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ПАТ АБ «Експрес-Банк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved