Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.08.2010 року в розмірі 7435,78 гривень та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав, просить задовольнити , проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання жодного разу не зявилась, причину відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. За даними Сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області, відповідачка [PERSON] була зареєстрована за адресою зазначеною в позові, але з 2012 року знята з реєстрації. Відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України сторони повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не зявилась в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі кредитного договору б/н від 13.08.2010 року відповідач [PERSON] на підставі заяви позичальника отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Уклавши з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушувала свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі свого боку умови кредитного договору виконав в повному обсязі, але відповідач, в порушення умов договору, свої зобовязання в частині погашення заборгованості та відсотків за користування кредитом не виконує і станом на 30.06.2015 року має заборгованість 7435,78 гривень, яка складається з наступного: - 1793,45 грн. заборгованість за кредитом; -3212,05 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -1600,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг; -500,00 грн. - штраф ( фіксована частина) -330,28 грн. штраф ( процентна складова). Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною(сторонами). 13.08.2010 року при укладанні кредитного договору сторони поставили свій підпис під договором, чим засвідчили факт на згоду з умовами договору , обовязками за договором, що всі умови договору цілком зрозумілі, вони вважають їх справедливими. Заява позичальника (Кредитний договір) було підписано добровільно, окрім того, [PERSON] за кредитним договором надала гарантії того, що вона ознайомлена з договірними умовами і вона з ними погоджується. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання(неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня , коли речі мали бути повернуті, до дня фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом. Боржник ,який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору .

Outcome: approved