Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 108541,21 грн. за кредитним договором № IFU0AE00000099 від 28.03.2008 року, яка складається з: -20632,84 грн.- заборгованість за кредитом, -9239,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -442,17 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, -78226,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Представником Позивача в позовній заяві зазначено, що він не заперечує проти розгляду справи у відсутності уповноваженого представника та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який повернувся на адресу суду з відміткою поштового органу за закінченням терміну зберігання. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного кредитного договору № IFU0AE00000099 від 28.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 60067,84 грн. на термін до 27.03.2012 року. ПАТ КБ « ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором . Відповідно до п.1.1.3.2.11. Умов і правил Банку має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких Клієнт є поручителем,а також будь-який інший заборгованості,яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком. Відповідач не надавав своєчасно відповідачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості за договором № IFU0AE00000099 від 28.03.2008 року, станом на 27.01.2017 року (а.с. 3-5). Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за договором № IFU0AE00000099 від 28.03.2008 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором № IFU0AE00000099 від 28.03.2008 року. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що станом на 27.01.2017 року по кредиту позичальника [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № IFU0AE00000099 від 28.03.2008 року в розмірі 108541,21 грн., яка складається з: -20632,84 грн.- заборгованість за кредитом, -9239,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, -442,17 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, -78226,52 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання громадянином зобовязань за договором №б/н від 25.12.2013 року, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за договором № IFU0AE00000099 від 28.03.2008 року в розмірі 108541,21 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими, проте, вирішуючи питання про розмір пені та комісії, що підлягає до стягнення з відповідача, суд виходить з наступного. В силу дії ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку згідно розрахунку позивача сума заборгованості по кредиту та відсотках складає 29872,52 грн., а заборгованість за пенею становить 78226,52 грн., тобто значно перевищує розмір збитків, спричинених відповідачкою внаслідок неналежного виконання зобовязань за кредитним договором. Всього з відповідача підлягає стягненню 59314,69 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: partial