Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі: ПриватБанк) звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 25999грн. 46коп., з яких заборгованість за кредитом 3064грн. 60коп., заборгованість за відсотками 11238грн. 38коп., пеня 9982грн. 22коп., 1714грн. 26коп. штраф. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Згідно до позовних вимог 16 жовтня 2006 року між позивачем ПриватБанком та відповідачем [PERSON] був укладений договір № ОDН0RХ07050266, згідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 3064грн. 59коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення 16 жовтня 2007 року. Але на думку позивача відповідачка не виконала умови договору, кредит не погасила, тому позивач просить стягнути заборгованість у вищевказаному розмірі, а також стягнути судові витрати. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала, дала пояснення, що відповідачка дійсно отримувала кредит від позивача, але погасила заборгованість згідно до судового наказу від 10 травня 2007 року. З часу закінчення терміну дії договору (з 16 жовтня 2007 року) ПриватБанк жодним разом та жодним чином не звернувся до відповідачки із вимогою про повернення кредиту, а звернувся до суду із позовом лише у червні 2011 року. Відповідачка просить застосувати строк позивной давнини та відмовити позивачу у задоволенні позову. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В судовому засідання встановлено, що 16 жовтня 2006 року між позивачем ПриватБанком та відповідачем [PERSON] був укладений договір № ОDН0RХ07050266, згідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 3064грн. 59коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості кредитом з кінцевим терміном повернення 16 жовтня 2007 року. 5 жовтня 2007 року відповідачка [PERSON] одружилась та змінила прізвище на «Карп». Згідно до наданого ПриватБанком розрахунку заборгованість за кредитом складає 25999грн. 46коп., з яких заборгованість за кредитом 3064грн. 60коп., заборгованість за відсотками 11238грн. 38коп., пеня 9982грн. 22коп., 1714грн. 26коп. штраф. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно ст.1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, а також відповідно до ст.550 ЦК України сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Ст.253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст.257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ст.258 ЦК України встановлює, що позовна давність в одін рік встановлюється, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до матеріалів справи та норм ст.ст.260,261 ЦК України строк позовної давності за вимогами ПриватБанк почав відраховуватися 16 жовтня 2007 року і загальний строк сплив через три роки 17 жовтня 2010 року. В суд [PERSON] звернувся в червні місяці 2011 року, тобто з пропущенням строку давності. Вказівка в умовах надання споживчого кредиту фізичним особам в п.6.6., на те що строк давності встановлений в 5 років не може бути взятим до уваги судом, бо ця умова суперечить нормам ст.259 ЦК України немає письмової угоди про збільшення строку, а умови надання споживчого кредиту фізичним особам підписані лише ПриватБанком, але не підписані відповідачкою. Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Строк позовної давності для вимог [PERSON] сплив, заява про застосування строку від відповідача надійшла. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вищевказаних норм позивач не надав жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо підтвердження наявності поважних причин пропуску строку позовної давності. Крім того, позивач не надав належного розрахунку позовних вимог з урахуванням того, що згідно судового наказу Ізмаїльського міськрайонного суду від 10 травня 2007 року з позивачки була стягнута заборгованість станом на 26 квітня 2007 року в сумі 3986грн. 88коп., яку відповідачка повністю сплатила. Також в судовому засіданні представник позивача не надав жодного оригіналу документів про отримання відповідачкою кредиту, а лише фотокопії, тобто позивач не надав доказів своїх позовних вимог. За таких обставин суд вважає позов не підлягаючим задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд не має підстав для розподілу судових витрат.

Outcome: dismissed