Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - позивач або ПАТ КБ «Надра») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просило стягнути достроково з відповідачів заборгованість за кредитним договором №804/6/09/2008/840к/188 від 09 вересня 2008р. у розмірі 251270,31грн., та сплачений судовий збір пропорційно з кожного у сумі 2512,70грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно кредитного договору №804/6/09/2008/840к/188 від 09 вересня 2008р. [PERSON] було надано кредит для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу у сумі 49728 доларів США строком користування до 09 вересня 2037р. зі сплатою 15,49% на рік. У якості забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, було укладено договір іпотеки від 09 вересня 2008р., та договори поруки з [PERSON] та [PERSON] Станом на 04 липня 2014р., [PERSON] порушив умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком на суму 21220,18 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 251 270,31грн. Оскільки відповідачі належним чином не виконали умови договору, тому позивач змушений був звернутись до суду з позовом про стягнення виниклої заборгованості у судовому порядку, та стягнення сплаченого судового збору. У ході розгляду справи позивач заявив клопотання про те, що станом на 01 серпня 2014р. відповідачі сплатили поточну заборгованість за кредитним договором, та станом на 10 листопада 2014р. достроково виконали всі умови кредитного договору, внаслідок чого кредитна лінія закрита. Проте, позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що він скористався своїм правом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому з відповідачів підлягає стягненню лише сума сплаченого судового збору. Просили справу розглянути у відсутність представника банку. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти стягнення з судового збору заперечив, зазначивши, що станом на 01 серпня 2014р. відповідачами була усунута допущена прострочена заборгованість за кредитним договором, що підтверджується довідкою позивача від 01 серпня 2014р. Тому у позивача відсутні підстави для стягнення сплаченого судового збору. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, що з'явились в судове засідання, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2008р. між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір №804/6/09/2008/840к/188. Згідно умов вказаного договору, позичальник отримав у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 49728 доларів США, для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №770088 від 02 вересня 2008р. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених кредитним договором було укладено договір іпотеки від 09 вересня 2008р., де предметом іпотеки виступив житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 09 вересня 2008р., з метою забезпечення належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, були укладені договори поруки з [PERSON] та [PERSON]. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Положеннями ч.ч.1,2 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідачі систематично порушували строки та розмір сплати процентів за користування кредитними коштами та повернення кредитних ресурсів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №804/6/09/2008/840к/188 від 09 вересня 2008р. Таким чином, станом на 04 липня 2014р. відповідачі мали прострочену заборгованість перед банком на загальну суму 21220,18 доларів США, яка складається з : пені за порушення строків платежів по кредиту та відсоткам, які були нараховані відповідно до п.5.2. кредитного договору у сумі 215,11 доларів США; відсотки за користування кредитом у сумі 430,10 доларів США; штраф за порушення положень кредитного договору у сумі 4972,8доларів США; заборгованість за кредитом у сумі 15602,18 доларів США. Згідно курсу НБУ вказана сума заборгованості еквівалента 251270,31грн. У ході розгляду справи, позивачем надано письмове клопотання від 28 січня 2015р. з якого вбачається, що відповідачі у повному обсязі виконали свої зобов'язання та погасили суму заборгованості за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом, а також суму штрафу, внаслідок чого кредитна лінія закрита. Тому банк наполягав лише на стягненні з відповідачів сплаченого судового збору. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону). Стаття 4 цього Закону встановлює розміри ставок судового збору, зокрема за подання позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи, позивач визначив ціну позову - 21220,18 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 251 270,31грн., та сплатив судовий збір у розмірі 1 % від ціни позову, а саме - 2512,70, що підтверджується оригіналом меморіального ордеру за №1/29665 від 22 липня 2014р. Крім того, матеріалами справи встановлено, що станом на 04 липня 2014р. дійсно існувала заборгованість відповідачів за кредитним договором на вищевказану суму. 22 липня 2014р. позивачем було направлено за допомогою засобів поштового зв'язку позовну заяву до Добропільського міськрайонного суду Донецької області, котра ним була зареєстрована 05 серпня 2014р. Після пред'явлення позову, відповідачі сплатили виниклу заборгованість за кредитним договором №804/6/09/2008/840к/188 від 09 вересня 2008р., та станом на 10 листопада 2014р. здійснили дострокове погашення кредитної заборгованості перед банком, внаслідок чого кредитна угода була закрита 11 листопада 2014р. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначає, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем. Враховуючи те, що на час звернення до суду з позовною заявою, відповідачі порушили умови кредитного договору №804/6/09/2008/840к/188 від 09 вересня 2008р., мали прострочену заборгованість, тому позивач мав право звертатись до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що станом на 01 серпня 2014р. поточна заборгованість за кредитним договором була відсутня, та як наслідок відсутні підстави для стягнення з них понесених позивачем судових витрат, оскільки позивач внаслідок виниклої заборгованості станом на 04 липня 2014р. скористався своїм правом вимагати дострокового виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів передбачених договором. При цьому, згідно довідки виданої ПАТ КБ «Надра» вбачається, що станом на 05 серпня 2014р. зобов'язання відповідачів перед банком складали - 15115,67 доларів США, з яких залишок по тілу кредиту - 15089,70доларів США; та заборгованість по відсоткам - 25,97 доларів США. Таким чином, доводи відповідачів щодо необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення витрат на оплату судового збору спростовані належними та допустимими доказами, а тому не приймаються судом до уваги. Згідно Пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при повному або частковому задоволені позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2512,70грн. пропорційно, по 837,56грн. з кожного. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved