Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач порушує свої зобов'язання за договором про відкриття карткового рахунку №006-Z/040355 від 04. 10. 2012 року та договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту №300-029694/12-00938-вкл-к від 04. 10. 2012 року, в зв'язку з чим станом на 20. 10. 2014 року відповідач має непогашену заборгованість в сумі 51258,08 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 04. 10. 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску №006-Z/040355 (а.с. 7-15). При укладення зазначеного договору, сторони домовились, що його метою є відкриття на ім'я позичальника карткового рахунку, видача платіжної картки та її обслуговування, покладене на банк (п.п. 1.1-1.2. договору-1). Враховуючи домовленості, викладені у Розділі 1 договору-1, банк свої зобов'язання виконав, на ім'я позичальника відкрито картковий рахунок та емітовано (видано) відповідну платіжну картку, про що отримано відповідну розписку позичальника. Відповідно до п. 2.5. договору-1, позичальник проводить розрахунки з використанням платіжної картки тільки в межах суми видаткового ліміту. Судом встановлено, що 4. 10. 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір №300-029694/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, згідно умов якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 15000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 60% річних, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 05. 10. 2016 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором (а.с. 16-20). Вбачається, що позичальник перестав сплачувати банку чергові платежі, в зв'язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка станом на 20. 10. 2014 року становить 51258,08 грн., яка складається із: заборгованості за кредитним договором - 5416,59 грн., заборгованості простроченої (несанкціонованої) за кредитним договором - 9378,48 грн., нарахованих відсотків по заборгованості - 23861,32 грн., нарахованих відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 00,00 грн., пені - 12601,69 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором в зв'язку з чим станом на 20. 10. 2014 року відповідач має непогашену заборгованість в сумі 51258,08 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 512,58 грн.

Outcome: approved