Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 14 лютого 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало із [PERSON] кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] свої зобовязання за договором належним чином не виконує, станом на 30 вересня 2017 року за ним створилася заборгованість на суму 35987 грн. 28 коп., яку банк просив стягнути з останнього, а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте, надав суду письмову заяву згідно якої просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, у звязку з чим, суд з урахуванням клопотання представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, слід зазначити про наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Судом встановлено, що 14 лютого 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір, за яким останній одержав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на умовах його повернення у строк, що відповідає строку дії платіжної картки (а.с. 6 -7). Згідно з умовами кредитного договору його складовою є Умови і правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 8-31). У відповідності до Умов і правил надання банківських послуг, для надання послуг клієнту, тобто [PERSON] Банк відкрив йому картковий рахунок, вид і строк дії якого визначені в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «відмітки Банку» - 14.02.2013 року. Відповідач при укладенні договору про надання банківських послуг дав згоду про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Банк має право в односторонньому порядку змінити Тарифи та інші невідємні частини договору. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми позову. Картковий рахунок відкритий на невизначений строк. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк (п.п. 1.1.3.2.3, 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4., 2.1.1.5.5., 2.1.1.7.6. Умов і правил) (а.с.8-31). Відповідач [PERSON] при оформленні заяви про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки, зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг (а.с. 6). Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором не виконував та станом на 30 вересня 2017 року за ним утворилася заборгованість на загальну суму 35987 грн. 28 коп., з яких 2525 грн. 54 коп. складає заборгованість за кредитом, 28171 грн. 87 коп. заборгованість за процентами, 3100 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, 2198 грн. 28 коп. заборгованість по судовим штрафам (а.с.4-5). Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто умови кредитного договору, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов'язків позичальника, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого [PERSON] кредиту, відсотків, комісії та штрафу. Водночас, ч. 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зміст наведеної норми закону, зводиться до того, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у своїй постанові № 6-2003цс від 21.10.2015 року зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду про яке просить застосувати позивач за даним позовом не може бути застосовано до відповідача. Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2525 грн. 54 коп., стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 28171 грн. 87 коп. та стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн., а всього 33797 грн. 41 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до роз'яснень, викладених в п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша ст. 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1502 грн. 63 коп. На підставі ст.61 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 536, 549, 611, 625, 634, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial