Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 04 жовтня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500984808 про надання останній кредиту в сумі 17671,22 гривень з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,99 % річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками шляхом здійснення щомісячних платежів. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасній сплаті кредиту станом на 25 жовтня 2016 року у неї виникла кредитна заборгованість перед позивачем в розмірі 19224,07 гривні. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені ним судові витрати. Представник позивача Захожий Т.В. в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позов визнала повністю. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] 05 жовтня 2015 року було укладено кредитний договір №500984808, згідно з умовами якого відповідачу [PERSON] надавався кредит в сумі 17671,22 гривень на строк до 06 жовтня 2020 року з виплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,99 % річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом, відсотками та комісією шляхом здійснення кожного місяця рівних щомісячних платежів згідно графіку. Пунктом 2 кредитного договору від 05 жовтня 2015 року №500984808 передбачено сплату позичальником відсотків в розмірі 15,99% на рік. Пунктом 3.1 кредитного договору від 05 жовтня 2015 року №500984808 передбачено сплату позичальником комісії за період з 1-го по 60-й місяць користування кредитом в розмірі 0,73 % від суми кредиту. Пунктом 11 кредитного договору від 05 жовтня 2015 року №500984808 передбачено сплату позичальником штрафу в розмірі 50,00 гривень за кожне допущене прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу, а у випадку прострочення платежу від п'яти і більше календарних днів, додатково до вищевказаного штрафу, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150,00 гривень. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Як вбачається із статуту публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. 28 жовтня 2016 року відповідачу [PERSON] надсилалась вимога про дострокове повернення кредиту, що підтверджується копією такої вимоги, копією реєстру рекомендованих поштових відправлень від 01 листопада 2016 року, копією списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. З розрахунку заборгованості за договором від 05 жовтня 2015 року №500984808 вбачається, що станом на 25 жовтня 2016 року у відповідача виникла заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 19224,07 гривні, що відповідно до розрахунку складається з заборгованості за кредитом 16728,70 гривень, заборгованості по процентах відсотках за користування кредитом - 366,37 гривень, заборгованість за комісією - 129 гривень, штраф - 2000 гривень. Вказана заборгованість нарахована правильно. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ПАТ «Альфа-Банк» 19224,07 гривні заборгованості за кредитним договором. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved