Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) заборгованість у розмірі 108819,81 грн. за кредитним договором № DNI0AU 01960129 від 19.05.2006 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.05.2006 року позивач та відповідач 1 уклали кредитний договір № DNI0AU 01960129 (далі - договір). Згідно договору позивач зобов'язався надати відповідачу 1 кредит у розмірі 35820,00 грн. на термін до 19.05.2011 року, а відповідач 1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач 1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 35820,00 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за договором № DNI0AU 01960129 позивачем було укладено договір поруки з поручителем відповідачем 2 в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором відповідача 1. Позивач зазначає, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач 1 станом на 15.02.2013 року має заборгованість - 108819,81 грн., яка складається з наступного: 35667,58 грн. - заборгованість за кредитом; 39048,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1253,70 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 32850,01 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Посилаючись на ст.526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України позивач просить стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 заборгованість в розмірі 108819,81 грн. за кредитним договором № DNI0AU 01960129 від 19.05.2006 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Відповідач 1 була повідомлена про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 74, 76 ЦПК України, в судове засідання не з'явилася, про причини не явки суду не повідомила. Будь-яких клопотань та заяв до суду від відповідача 1 не надійшло. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, надав суду про розгляд справи без його участі, позовні вимоги банку не визнав, подав заперечення на позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що позивачем була неправомірно нарахована заборгованість по кредиту, по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня. Відповідач 2 зазначив, що 27 березня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 2-419/2008 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості, яким було розірвано кредитний договір № DNI0AU01960129 від 19.05.2006 року, укладений між відповідачем 1 та позивачем. Окрім цього, рішенням від 27.03.2009 року було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ 210930, рік випуску 2006, тип ТЗ, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу 1 шляхом продажу автомобіля (а.с. 105-107). Відповідач 2 вважає, що виконання ним обов'язків за договором поруки № DNIOAU01960129 від 19.05.2006 року припинено з моменту набрання законної сили рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2009 року про розірвання кредитного договору № DNIOAU01960129 від 19.05.2006 року. Тому позивач незаконно пред'явив позовну заяву про стягнення заборгованості до поручителя відповідача 2, оскільки порука в силу ст. 559 ЦК України припинилася з 08 квітня 2009 року. Також відповідач 2 зазначив, що позивачем в позовній заяві від 01.03.2013 року чомусь не вказано, що на погашення заборгованості по кредиту був реалізований позивачем предмет застави автомобіль ВАЗ 210930, рік випуску 2006, тип ТЗ, реєстраційний номер [NUMBER]. Посилаючись на ст. ст. 653, 559 ЦК України відповідач 2 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази, що містяться в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 19.05.2006 року позивач та відповідач 1 уклали кредитний договір № DNI0AU 01960129. Згідно договору позивач зобов'язався надати відповідачу 1 кредит у розмірі 35820,00 грн. на термін до 19.05.2011 року, а відповідач 1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 16-19). Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: видав відповідачу кредит у розмірі 35820,00 грн. 19.05.2006 року між сторонами договору та відповідачем 2 укладений договір поруки № DNI0AU 01960129, відповідно до якого поручитель добровільно бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням займодавця, які виникають з умов кредитного договору №DNI0AU 01960129 від 19.05.2006 р. в повному об'єму цих зобов'язань: на суму основного боргу та інших зобов'язань позичальника (п. 1.1. Договору поруки) (а.с. 22-23). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк , що передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України. Також обов'язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти встановлює ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Позивач стверджує в позові, що у порушення умов договору відповідач 1 свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.02.2013 року має прострочену заборгованість - 108819,81 грн., яка складається з наступного: 35667,58 грн. - заборгованість за кредитом; 39048,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1253,70 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 32850,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с. 7-10). Однак, судом встановлено, що 27 березня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 2-419/2008 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. Рішенням вказаного суду розірвано кредитний договір № DNI0AU01960129 від 19.05.2006 року, на який посилається позивач у позовній заяві від 28.03.2013 року, що укладений між відповідачем 1 та позивачем. Даним рішенням також звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ 210930, рік випуску 2006, тип ТЗ, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу 1 шляхом продажу автомобіля (а.с. 105-107). Згідно з ч. 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються, що визначено в ч. 2 ст. 653 ЦК України. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України. Згідно з ч. 3 стаття 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 1088,20 грн. стягненню з відповідача 1 та з відповідача 2 не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, а залишаються на позивачеві. На підставі викладеного, ч. 1 статті 559, ч. 2 та ч.3 ст. 653 ЦК України,

Outcome: dismissed