Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - Позивач) в особі сорго представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.02.2013 року Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № R53700392244В (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві грошові кошти у розмірі 72 900 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот) грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.02.2017 року. Однак відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 20.02.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму у розмірі 90 987 девяносто (тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 52 коп.. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № R53700392244В від 13.02.2013 року у розмірі 90 987 (девяносто тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 52 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 909 (дев'ятсот дев'ять) грн. 88 коп. 12 грудня 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій вона просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 53). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них виниклі правовідносини. Судом встановлено, що 13.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № R53700392244В, згідно з умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит на загальну суму 72 900 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот) грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.02.2017 року. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві обумовлену сторонами грошову суму в розмірі 72 900 (сімдесят дві тисячі дев'ятсот) грн. 00 коп. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість по тілу кредиту перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати відповідну комісійну винагороду та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції. З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, та, у зв'язку з чим станом на 20.02.2014 року за договором виникла заборгованість на загальну суму у розмірі 90 987 (девяносто тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 52 коп., де сума заборгованості за кредитом - 70 773 (сімдесят тисяч сімсот сімдесят три) грн. 11 коп., сума заборгованості за відсотками - 7 214 (сім тисяч двісті чотирнадцять) грн. 90 коп., сума заборгованості за комісійною винагородою - 6 160 (шість тисяч сто шістдесят) грн. 05 коп., сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2 529 (дві тисячі п'ятсот двадцять дев'ять) грн. 73 коп., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1 939 (одна тисяча дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 35 коп., сума пені за несвоєчасне повернення комісійної винагороди - 2 370 (дві тисячі триста сімдесят) грн. 38 коп. Із матеріалів даної цивільної справи також вбачається, що у зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач 13.01.2014 року за № 141/500-2 боржнику направив претензію дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом в добровільному порядку. Однак відповідач на означену досудову вимогу не відреагував, добровільно порушення умов кредитного договору не усунув, суму простроченої заборгованості не сплатив. Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за своєю правовою природою законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню за Кредитним договором № R53700392244В від 13.02.2013 року заборгованість у означеному 90 987 (дев'яносто тисяч дев'ятсот вісімдесят сім) грн. 52 коп. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 909 (дев'ятсот дев'ять) грн. 88 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved