Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, проте відповідач [PERSON] свої вимоги за договором не виконує внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 390868,86 грн. До початку судового засідання представник позивача звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд, за згоди представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № DN81AR100130139 від 09.06.2008 року [PERSON] (далі Відповідач - 1) 09.06.2008 року отримав кредит у розмірі 71882,54 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.06.2015. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач - 1 станом на 30.07.2015 року має заборгованість - 390868.86 грн., яка складається з наступного: - 72379.66 грн. - заборгованість за кредитом; - 20481.73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 31628.30 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 247528.27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: - 250.00 грн. штраф (фіксована частина). -18600.90 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою у розмірі 1000 грн.: договір поруки № 03/ДЗ від 02.02.2015 РОКУ, укладений із [PERSON] (НАДАЛІ ВІДПОВІДАЧ 2) в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Відповідача - 1. Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Відповідно до вимог ст.ст. 610,554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно зі ст.32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов'язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права та обов'язки. Приймаючи до уваги, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники; предметом спору є однорідні права та обов'язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, вважаємо за доцільне об'єднати позовні вимоги Позивача до кількох відповідачів в одній позовній заяві. В забезпечення виконання зобовязань за кредитно-заставним договором Відповідач надав в заставу автомобіль CHEVROLET, модель: AVEO TC58U, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: LSGTC58U98Y041026, реєстраційний номер: AE6339BT, що належить на праві власності [PERSON] (50000, Днiпропетровська обл., м. Кривий Рiг, вул. Пушкiна[ADDRESS], ІПН [NUMBER]). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобовязань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобовязаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобовязання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобовязання в натурі. Примусове виконання зобовязання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобовязання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обовязок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), суд вважає вимогу Позивача стосовно зобовязання Відповідача виконати зобовязання в натурі, законною і обґрунтованою. Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 5863,03 грн.

Outcome: approved