Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 12343,13 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 29.03.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надала своєчасно Банку кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображені у Розрахунку заборгованості за договором. [PERSON] зобовязання за вказаних договором не виконала. У звязку із зазначеними порушеннями, станом на 31.05.2016 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 12\~343,13 грн., яка складається з наступного: 1) 776,10 грн. заборгованість за кредитом; 2) 7803,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 4) 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 5) 563,96 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою від\~ 14.11.2016 року провадження у вищевказаній справі було зупинено до визначення правонаступників відповідача [PERSON], яка померла 27.02.2014 року. Ухвалою суду від 31.05.2017 р. [PERSON] було залучено в якості правонаступника відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~ Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 29.03.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або\~\~інша\~\~фінансова\~\~установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно умов кредитного договору позивач свої зобовязання виконав, а саме надав відповідачу кредит у визначеному розмірі, а [PERSON] в свою чергу, своїх зобовязань не виконала. Позичальник була ознайомлена з Анкетою-Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача. В порушення умов Кредитного договору, [PERSON] своїх договірних зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 31.05.2016 року існує заборгованість по кредитному договору в розмірі 12\~343,13 грн., яка складається з наступного: 1) 776,10 грн. заборгованість за кредитом; 2) 7803,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 4) 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 5) 563,96 грн. штраф (процентна складова). З розрахунку вбачається, що заборгованість за тілом кредиту складає 776,10 грн., а розмір заборгованості за відсотками позивачем визначено в сумі 7803,07грн., що не відповідає загальновідомій формулі визначення річних процентів. Крім того, позивачем включено до розрахунку нарахування відсотків та пені по 31.05.2016 року. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] померла 27.04.2014 року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК Україн) Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON], спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON] (а.с. 65) Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» дано розьяснення, що урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Шляхом застосування визначеної у розрахунку позивача відсоткової ставки до суми заборгованості за тілом кредиту, суд визначив заборгованість за відсотками на 27.04.2014 р. (на момент смерті [PERSON]А.) в сумі 74,67 грн. та розмір пені в сумі 20 грн. Розрахунок заборгованості з інших складових платежів за кредитом відповідає умовам договору. Пеня та штраф згідно ст. 549 ЦК України є різновидами неустойки за порушення цивільного зобовязання. Одночасне стягнення пені та штрафу суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення зобовязання. Як зазначено вище, розрахунок містить три окремих види неустойки: 1) 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 2) 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 3) 563,96 грн. штраф (процентна складова). При цьому розмір пені суд визначає в межах строку дії договору за життя позичальника та згідно наданого розрахунку в сумі 20 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували розмір збитків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. З відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути: 1) 776,10 грн. заборгованість за кредитом; 2) 74,67 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 20,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє. Документально підтверджені судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в розмірі 97,21 грн.

Outcome: partial