Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.05.2006 року у розмірі 27812,20 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовують тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений вищевказаний кредитний договір, який складається з Заяви та Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою. Згідно умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого відповідач станом на 19.09.2013 року має заборгованість в сумі 27812,20 грн., яка складається з наступного: 3996,10 грн. -заборгованість за кредитом; 22015,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1300,58 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі, з запереченнями не погоджується, пояснивши, що згідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач був ознайомлений, що в разі, якщо він не розірве договір, то він буде пролонгований, тобто діятиме і до теперішнього часу. Представник відповідача адвокат [PERSON] заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, в зв'язку зі спливом строків позовної давності. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається з Заяви б/н від 06.05.2006 року, підписаної обома сторонами, та Умов надання банківських послуг, підписаних позивачем. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки становить два роки. В порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, забогованність по кредиту взагалі не платив, внаслідок чого він станом на 19.09.2013 року має заборгованість в сумі 27812,20 грн., яка складається з наступного: 3996,10 грн. -заборгованість за кредитом; 22015,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1300,58 грн. - штраф (процентна складова). Встановлені судом обставини об'єктивно підтверджуються: розрахунком заборгованості станом на 19.09.2013 року; копією заяви від 06.05.2006 року, підписаної позивачем та відповідачем, копією Умов та правил надання банківських послуг, підписаної лише позивачем. Аналізуючи таким чином зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного : Так згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. У відповідності до ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так відповідно до п. 2 ч.1 ст. 259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі і підписуються обома сторонами, а не однією. Представник позивача не довів в суді, що саме з цими Умовами і правилами надання банківських послуг був ознайомлений відповідач. Також представник позивача не зміг пояснити суду, чому не направлялось попереджень письмово відповідачу про наявну заборгованість і чому не подали заяву до суду в час, коли дізналися про порушення відповідачем умов договору. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з Заяви строк дії картки становить два роки, тобто кінцевий термін повернення кредиту наступив 06.05.2008 року, відповідач взагалі не вносив ніяких коштів для погашення кредиту. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 21.11.2013 року, тобто, з моменту порушеного права позивача минуло більше трьох років. А посилання позивача на додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг з пролонгуванням до 12 місяців , суд не може прийняти до уваги і розцінювати їх як доказ по справі, оскільки на цих Умовах відсутній підпис відповідача та дата ознайомлення з ними. Таким чином, оскільки з моменту порушеного права позивача минуло більше трьох років і ним не надано доказів того, що відповідач повідомлявся про наявність заборгованості після не сплати ним жодного платежу, не було вказано причини пропущення строку позовної давності, а відповідач заявив клопотання про застосування позовної давності, то суд вважає за необхідне застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed