Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не зявився, відповідно до письмової заяви просив суд розглядати справу за його відсутності, та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.12.2005 року у сумі 13\~327 грн. 93 коп. та сплачені позивачем при подачі позову судові витрати по справі у розмірі 1378 грн. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судова засідання не зявилася, відповідно до письмового клопотання просила суд у задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі у звязку зі спливом позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.12.2005 року [PERSON] 16.12.2005 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 %на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так у відповідності до ст.ст. 549, 550 ЦК України, на підставі умов договору №б/н від 16.12.2005 року нараховані заборгованість по відсоткам за користування кредитом та штрафи. Згідно зі ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір являється обовязковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України). Попри взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни. Ст.625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами. В цілому сума боргу відповідачки за кредитним договором становить 13\~327 грн. 93 коп., та складається з: заборгованості за кредитом 1787 грн. 97 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10429 грн. 11 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу процентна складова 610 грн. 85 коп. З матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитної карти сплив у травні 2009 року. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.12.2005 року у звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за даним договором кредитний ліміт двічі було зменшено, останній раз у січні 2009 року. Таким чином, починаючи з 2009 року Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» дізналося про порушення свого права, а саме про припинення погашення заборгованості боржником. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 ЦК України). Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З зобов'язаннями,строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимог, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимог про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Із доданого позивачем розрахунку заборгованості по договором №б/н від 16.12.2005 року не вдається встановити коли ж дійсно був зроблений останній платіж відповідачем. Отже, строк позовної давності щодо стягнення тіла кредиту, відсотків та штрафів - встановлено у три роки, щодо стягнення пені - 1 рік. Суду не надано доказів того, що позивач пропустив термін звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості з поважних причин, крім того позивач у своїй позовній заяві не просить суд поновити термін звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.ст. 266, 267 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, у задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, необхідно відмовити у повному обсязі у звязку зі спливом позовної давності. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача - Публічного Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк».

Outcome: dismissed