Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Укгазбанк в особі Другої Одеської філії звернуся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеку. Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача зазначив, що 07 березня 2007 року позивач уклав з [PERSON] кредитний договір № 39/К, відповідно до якого був виданий кредит у сумі 59400,00 доларів США на споживчі цілі строком до 07 березня 2019 року. Між [PERSON] компанією „Українська [PERSON] та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування заставного майна від 07 березня 2007 року, терміном дії з 08 березня 2007 року до 07 березня 2008 року. У якості забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачами було укладено Договір іпотеки від 07.03.2007 року за реєстровим № 2550, відповідно до якого відповідачами позивачу було надано належне їм на підставі свідоцтва про право на житло виданого УЖКГ виконкому ОМР народних депутатів від 25.08.1998 року за реєстровим № 3-12554, квартиру під № 1 у будинку під № 39-А по вулиці Іцхака Рабіна у м. Одесі. Відповідно до умов договору іпотеки від 07 березня 2008 року майнові поручителі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов'язані відповідати перед позивачем всім своїм майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося за невиконання [PERSON] взятих на себе за кредитним договором зобов'язань з повернення кредиту. У порушення зазначеного Кредитного договору [PERSON] не сплатив заборгованість перед банком. Відповідачі звернулись до суду із позовом до ПАТ АБ „Укргазбанк, за участю третьої особи приватного нотаріуса [PERSON], про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки. Враховуючи, що предметом цих двох спорів є відносини з приводу виконання кредитного договору 39/К від 07.03.2007 року та договору іпотеки від 07.03.2007 року, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року означені справи об'єднані в одне провадження. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно (19.08.2010 року), про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про слухання справи за їх відсутності до суду не подавали, відповідно до п. 3 ст. 207 ЦПК України суд своєю ухвалою залишив заяву без розгляду та у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявилися, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] (діє за довіреністю від 19 жовтня 2009 року), дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 07 березня 2007 року був укладений кредитний договір № 39/К між Публічним акціонерним товариством Акціонерного банку „Укгазбанк в особі Другої Одеської філії та громадянином України [PERSON], відповідно до якого позичальнику був виданий кредит у сумі 59400,00 (п'ятдесят девять тисяч чотириста) доларів США на споживчі цілі строком до 07 березня 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних. Відповідно до копій заяв на видачу готівки, виписки з особового рахунку, розрахунком заборгованості [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 57600,0 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, повязаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2.1 кредитного договору, банк укладає в день укладення цього Договору з [PERSON], [PERSON], [PERSON] договір іпотеки від 07.03.2007 року за реєстровим № 2550, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого відповідачами позивачу було надано в заставу належне їм в рівних частках на підставі свідоцтва про право на житло виданого УЖКГ виконкому ОМР народних депутатів від 25.08.1998 року за реєстровим № 3-12554, зареєстрованого в КП „ОМБТІ та РОН у кн. 296 пр. на стор. 24 номер запису 369, реєстраційний №17964695, квартиру під №1 у будинку під №39 „А по вулиці Іцхака Рабіна у м. Одесі, яка складається в цілому з трьох житлових кімнат загальною площею 35,5 кв. м. та підсобних приміщень загальною площею 67,1 кв. м. Відповідно до п. 1 Договору іпотеки іпотекодавець надав в іпотеку майно, зазначене в п. 6 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань іпотекодавця перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку майна перед іншими кредиторами [PERSON]. 07 березня 2007 року та 28 лютого 2008 року Банк укладає з [PERSON] та з [PERSON] договори поруки №41/П від 07.03.2007 року та від 28.02.2008 року. Відповідно до договору поруки [PERSON] та [PERSON] виступили поручителем та зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати з банком за виконання зобов'язань по вищезазначеному кредитному договору, в тому повернення суми кредиту, нарахованих процентів, комісій та неустойки (штрафу, пені) та витрат банку пов'язаних із стягненням заборгованості. В зв'язку з порушенням умов кредитного договору [PERSON] банком були направлені [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги від 17.01.2008 року, від 29.04.2008 року про погашення заборгованості за кредитом у зв'язку з невиконанням боржником - [PERSON] зобовязань по кредитному договору, згідно з п.2.1. Договору поруки від № 41/П від 07.03.2007 року та від 28.02.2008 року. Відповідь на письмові вимоги банку [PERSON] та [PERSON] не надали, заборгованість за кредитом не сплатили. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У порушення вимог зазначеного кредитного договору [PERSON] не сплатив заборгованість перед банком. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 18.02.2009 року виникла заборгованість по тілу кредиту - 56360,64 доларів США, що за курсом НБУ становить 445812,66 грн.; заборгованість за процентами - 11796,75 доларів США, що за курсом НБУ становить 93312,29 грн.; заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату процентів - 14915,59 грн., штраф за неналежне виконання умов договору іпотеки - 27900,00 грн., всього: 68157,39 доларів США, що за курсом НБУ становить 539124,95 грн. та 42815,59 грн., на загальну суму 581940,54 грн. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленим строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковий для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 1049 параграфу 1 глави 71 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У п. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, у випадку порушення Позичальником зобов'язань, Банк має право, зокрема, відмовитися від виконання своїх зобов'язань та/або розірвати цей договір, при цьому Позичальник зобов'язаний відшкодувати Банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених Банком за цим договором, а також повернути Банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені Банком за цим договором. Згідно вимог ч. 6 ст. 3 Закону України „Про іпотеку, у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України „Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Між [PERSON] компанією „Українська [PERSON] та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування заставного майна від 07 березня 2007 року, терміном дії з 08 березня 2007 року до 07 березня 2008 року. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону „Про іпотеку порушення іпотекодавцем обов'язку зі страхування предмета іпотеки є підставою для вимоги дострокового виконання зобов'язання або звернення стягнення на предмет іпотеки. Термін дії договору добровільного страхування заставного майна закінчився 07 березня 2008 року, в порушення умов кредитного договору та договору іпотеки [PERSON] не надав позивачу доказів оформлення договору страхування заставного майна та копію зазначеного договору. Протягом усього строку дії кредитного договору Банк здійснює контроль за виконанням Позичальником умов договору іпотеки та забезпечує моніторинг заставленого майна для відповідності задоволення своїх вимог за рахунок оформленого в іпотеку майна. Згідно з п.3.3.9 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний не перешкоджати реалізації прав іпотекодержателя, надавати іпотекодержателю всі документи необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки. На виконання умов положення про кредитування та договору іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний перевіряти об'єкт предмета іпотеки та іпотекодавець зобов'язаний не перешкоджати йому в реалізації його прав. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved