Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Дельта Банк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що між ПАТ КБ Дельта Банк та [PERSON] 04.07.2011 року укладено кредитний договір №002-18520-040711, відповідно до умов вищевказаного договору відкрито картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті та надав платіжну картку. За умовами договору Банк відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладання кредитного Договору встановлено ліміт на рахунку в сумі 10000 гривень. Відповідно до укладеного кредитного договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості. Відповідач скористалася кредитною лінією, але свої зобовязання щодо повернення кредиту, належним чином не виконала та станом на 23.09.2014 року кредитна заборгованість становить 4693,745 гривень та складається із тіла кредиту , яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю та прохає його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що існує заборгованість але позивачем не зараховано 1500 гривень, які вона сплатила та надала суду докази щодо сплати вищезазначеної суми, визнавши при цьому, що визнає реальний борг у сумі 3193,45 грн. Відповідно до ухвали суду від 12 січня 2015 року про витребування доказів ПАТ «Дельта -Банк» не надав суду інформацію щодо руху коштів по картковому рахунку №002-18520-040711 від 04 липня 2011 року та відсутності даних щодо погашення відповідачем суми коштів по даному рахунку. Суд, заслухавши доводи відповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що 04 липня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір відповідно до умов заяви № 002-18520-040711 шляхом відкриття відповідачеві поточного рахунку в національній валюті з встановленням ліміту кредитної лінії у розмірі 10000,00 гривень. (а.с.3,4). Відповідач [PERSON] скориставшись кредитною лінією, але свої зобовязання згідно умов кредитування належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 4693,45 грн. (розрахунок заборгованості - а.с.7). Відповідно до досліджених в судовому засіданні квитанцій №118/118 від 08.02.2013 року та №51/51 від 18.01.2013 року, відповідачем здійснено поповнення картки на суму 1000 гривень та 500 гривень, інформація в розрахунку заборгованості про сплачені кошти відсутня. (а.с. 25,27) Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не зазначено обгрунтування підстав своїх доводів щодо збільшення суми боргу на 1500 гривень, вимоги ухвали суду про витребування доказів проігноровані, натомість відповідачем надано докази, щодо сплати нею 1500 гривень, які не враховані в розрахунку заборгованості. За встановлених обставин , оцінюючи добуті в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що наданий суду розрахунок суми боргу , який проведений відповідно до умов кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачкою викликає сумнів та сума боргу має бути зменшена на 1500 гривень і становить 3193,45 гривень, яка визнається позивачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial