Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту в сумі 38 301,92 грн., посилаючись на те, що 29.08.2006 р. ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») [PERSON] відкрив рахунок кредитної картки [NUMBER] типу VISA CLASSIC, на який встановлено кредитний ліміт на необмежений термін. Однак у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладених на нього умовами договору зобов'язань щодо своєчасної сплати сум кредиту та відсотків, виникла заборгованість на суму в розмірі 38 301,92, а тому позивач просить вказану суму стягнути у примусовому порядку та просить відшкодувати судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надіславши заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленні про день та час розгляду справи в суді. Причини його неявки суду невідомі. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 29 серпня 2006 року ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління) відкрив [PERSON] рахунок кредитної картки [NUMBER] типу VISA CLASSIC, із встановленим лімітом на необмежений термін. (а.с. 9-11) Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] отримав кредитну картку, провів операцію щодо зняття коштів і частково здійснював поповнення рахунку. Відповідно до п. 7.7. кредитного договору, у випадку несплати відповідачем в строк до 15-го числа місяця, що слідує за розрахунковим, частини кредиту, що входить до обов'язкового мінімального платежу, позивач нараховує відсотки за користування простроченим кредитом, на суму фактичної простроченої заборгованості з дати її виникнення по день погашення. На суму несплачених відсотків за користування кредитом, що входять до обов'язкового мінімального платежу, позивач нараховує пеню за кожний день прострочення, па суму прострочених відсотків відповідно до тарифів обраного пакету. У відповідності до п.8.6. договору, відповідач несе відповідальність за невиконання своїх фінансових зобов'язань за договором в установленому договором та законодавством порядку. Однак, згідно долученого позивачем розрахунку [PERSON] свої зобов'язання по поверненні отриманих кредитних кошів не виконав, в зв'язку з чим допустив заборгованість, яка станом на 20.02.2014 року становить 4 285,29 дол. США, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 2 681,56 дол. США, що еквівалентно - 23 967,78 грн.; заборгованість по відсотках - 604,26 дол. США, що еквівалентно - 5 400,87 грн.; пеня за несвоєчасно погашений кредит та відсотки - 999,44 дол. США. що еквівалентно - 8932,99 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 25.02.2014 року на адресу [PERSON] була направлена претензія про погашення заборгованості за Договором №77615243 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від 29.08.2006 р., яка залишена боржником без відповідного реагування та задоволення (а.с. 13). За нормами ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобов'язувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. Станом на дату розгляду справи сторонами не подано і судом не здобуто доказів сплати суми боргу. За таких обставин, відповідачем були порушенні умови кредитного договору та норми чинного законодавства, в результаті чого виникла заборгованість, яка підлягає стягнення в судовому порядку, так як підтверджена матеріалами справи, вимоги Банку ґрунтуються на нормах законодавства та не спростовані належними і допустимими доказами відповідачем. Згідно ст. 88 ЦПК України в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved