Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» пред'явило позов до [PERSON] з вимогами стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 753103,65 гривень, яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань. Представник позивача заявив про розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (після перейменування - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») (надалі - ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 800000520, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 56000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 06 серпня 2032 року, з оплатою 13,25 % річних. Всупереч договірним зобов'язанням, позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 29 вересня 2014 року у останнього перед банком виникла заборгованість в загальному розмірі 753103,65 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 53355,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 29.09.2014 року становить 688724,12 гривень; заборгованості за відсотками - 3179,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 29.09.2014 року становить 41036,64 гривень; пені - 1808,38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 29.09.2014 року становить 23342,89 гривень. На час розгляду справи суду не надано доказів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання, за правилами ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, у зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача повної суми заборгованості. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved