Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Заставнівського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів. Вказувало, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір від 26.12.2007 року №Е/V072165, який забезпечений договором поруки, укладеним між позивачем та поручителем [PERSON] від 26.12.2007 року. Згідно кредитного договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 6000 Євро на термін до 20.12.2011 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання станом на 17.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 6011,14 Євро, що складається із заборгованості за кредитом - 2343,44 Євро, заборгованості по процентах за користування кредитом 1022,74 Євро, пені - 2644,96 Євро, штрафу 10,05 Євро (фіксована частина), 111,51 Євро (процентна складова). \~Посилаючись на звернення до відповідачів з вимогою про повернення грошових коштів, позивач просить стягнути солідарно з них заборгованість за кредитним договором в сумі 2351,82 Євро, що за курсом Євро до гривні станом на 17.11.2015 року становить 58\~513,31 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, обгрунтувавши вищенаведеним, просив його задовольнити. Пояснив суду , що відповідно до банківської ліцензії №22 та дозволу№22-2 від 04.12.2001 року Банк має право здійснювати операції з валютними цінностями, отже кредит надавався відповідачу 26.12.2007 року в Євро, проте Банк просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором кредиту в гривнях, за перерахунком по офіційному курсу Євро до гривні станом на момент визначення заборгованості 17.11.2015 року. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про день та місце судового розгляду, проте в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила що у 2007 році уклала з банком кредитний договір на суму 6000 Євро, у звязку із погіршенням матеріального становища не змогла виплачувати заборгованість у належному розмірі згідно графіка. В даний час з неї та поручителя [PERSON] державною виконавчою службою стягується заборгованість з пенсії на виконання рішення Заставнівського районного суду від 27.10.2011 року. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.\~\~\~\~ Встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір кредиту 26.12.2007 року №Е/V072165. За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п.1 наведеного договору Банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі 6000 Євро на споживчі цілі, а позичальник зобовязався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки та інші винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту, але не пізніше 20.12.2011 року (а.с.15-18). На підставі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Пунктом 2.3.9 договору від 26.12.2007 року №Е/V072165 передбачено право кредитора стягнути кредит до настання дати, передбаченої п.1.3 даного договору при настанні умов, передбачених п.2.3.3, у тому числі порушення позичальником зобов'язань, передачених умовами даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, у звязку із простроченням відповідачем [PERSON] виконання кредитних зобовязань рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.10.2011 року, яке набрало законної сили 08.11.2011 року в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором в розмірі 3780,88 Євро стягнуто солідарно з відповідачів 43018,47 грн. та судові витрати (а.с.5-6). Судом встановлено, що позичальник [PERSON] користується кредитними коштами до цього часу, суду не надано підтвердження виконання нею своїх обовязків за кредитним договором, тому згідно розрахунку заборгованості станом на 17.11.2015 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість в сумі 6011,14 Євро, що складається із заборгованості за кредитом - 2343,44 Євро, заборгованості по процентах за користування кредитом 1022,74 Євро, пені - 2644,96 Євро, штрафу 10,05 Євро (фіксована частина), 111,51 Євро (процентна складова) (а.с. 7-9). Відповідно до п.1 договору поруки між позивачем та [PERSON] від 26.12.2007 року предметом договору є надання поруки за виконання [PERSON] зобов'язання за договором кредиту від 26.12.2007 року № Е/V072165 (а.с.19). Згідно п.п.4-6 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку невиконання боржником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора на протязі п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору ( а.с.19). З матеріалів справи вбачається здійснення публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» вимоги від 03.12.2015 року до основного боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] сплатити за договором кредиту між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] простроченої заборгованості та повідомлено, що у разі несплати простроченої заборгованості в строк не пізніше п'яти календарних днів з дати одержання даного повідомлення, банк на підставі ст.1050 ЦК України вимагає дострокового повернення кредиту в повному обсязі, яка направлена рекомендованим листом (а.с.12-14). З огляду на невиконання відповідачами зазначених вимог кредитодавця протягом п'яти календарних днів з моменту одержання вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про усунення порушення умов договору суд приходить до висновку про право публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» вимагати від позичальника та поручителя дострокового повернення кредиту. За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України) Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання, зокрема у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Умовами п.6.1 договору кредиту між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] від 26.02.2007 року № Е/V072165 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. У той самий час, згідно з п.6.3 передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів. Враховуючи вищевикладене штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів штрафу в розмірі 10,05 Євро (фіксована складова) та 111,51 Євро( процентна складова). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 17.11.2015 року мала заборгованість в розмірі 6011,14 Євро. З цієї суми заборгованості слід виключити суму у розмірі 3780,88 Євро, яка була стягнута з відповідачів рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27.10.2011 року ( а.с.5-6). У звязку з цим різниця становить 2230,26 Євро. З огляду вищенаведеного, \~\~враховуючи що [PERSON] не виконує свої грошові зобовязання за кредитним договором, а поручитель за договором поруки відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що ї боржник, суд вважає, що з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути солідарно заборгованість, яка станом на 17.11.2015 року становить 2230,26 Євро, що складається: із заборгованості за кредитом - 2343,44 Євро, заборгованості по процентах за користування кредитом 1022,74 Євро, пені - 2644,96 Євро. Вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд встановив, що відповідно до банківської ліцензії №22, виданої ЗАТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2001 року та дозволу №22-2 ЗАТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2001 року позивач мав право на момент укладення даного кредитного договору здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня За ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. За таких обставин, суд вважає, що відповідачів необхідно солідарно стягнути 2230,36 Євро, що за курсом 24,88 грн. за 1 Євро відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.11.2015 року в загальній сумі складає 55488,87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. З огляду на викладене, враховуючи, що судом задоволено 95% від заявлених позовних вимог, то з відповідачів підлягає стягненню на користь банку 95% від сплачених судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви до суду. 95% від 1378 грн. становить 1309,10 грн., які необхідно стягнути пропорційно з кожного відповідача. На підставі ст.61 Конституції України, ст..ст. 192, 256, 259, 267, 526, 533, 549,611, 553, 554, 1050, 1051 ЦК України,

Outcome: partial