Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи свій позов наступним. 30 листопада 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №150105027653016, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з встановленим кредитним лімітом в розмірі 1066000 грн., строком користування до 30 листопада 2016 року включно зі сплатою 17,9% річних. 02.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та позивачем - публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого «Дельта Банк» замінив ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, тобто до позивача перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту. Проте відповідач, в порушення умов кредитного договору, порушував стоки внесення щомісячних платежів за кредитним договором. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 05 вересня 2014 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 1 317 802, 46 грн., з яких 1 065 992, 16 грн. - заборгованість за кредитом та 251 810, 30 грн., - заборгованість за відсотками. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, 30 листопада 2011 року між банком та [PERSON] (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку банку 4-кімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 134, 2 кв. м, вартістю 2497480 грн., яка належить відповідачу [PERSON] на праві власності. Враховуючи невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач, з посиланням на ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 575, 589, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК, ст.ст. 35, 41 Закону України «Про іпотеку» позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитними договором №150105027653016 від 30.11.2011 року у розмірі 1 317 802, 46 грн., з яких 1 065 992, 16 грн. - заборгованість за кредитом та 251 810, 30 грн., - заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на 4-кімнатну квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності, шляхом передачі позивачу предмета іпотеки у власність та визнання за позивачем права власності на вказаний предмет іпотеки. В судове засідання представник позивачу не з'явився. Про місце, день і час розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Звернувся до суду з заявою, в якій просив провести розгляду справи за відсутності представника позивача, та прийняти рішення про задоволення позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Звернулася до суду з заявою, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, та врахувавши подані нею заперечення проти позову, просила суд відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 листопада 2011 року між ПАТ «Астра Банк» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) укладено Кредитний договір № 150105027653016, відповідно до якого Кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановлює кредитний ліміт в розмірі 1066000 грн., а Позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії в строки та розмірах, передбачених кредитним договором. Строк кредитної лінії встановлено з 30 листопада 2011 року по 30 листопада 2016 року включно. 02.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та позивачем - публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передав (відступив) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого «Дельта Банк» замінив ПАТ «Астра Банк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, тобто до позивача перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (а.с. 34-37). Відповідно до п.1.4 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує процентну винагороду в розмірі 17,9% річних, комісійну винагороду за встановлення кредитного ліміту - одноразово в розмірі 1,5% від суми встановленого кредитного ліміту та комісію за невикористаний кредитний ліміт в розмірі 0,0137% від суми невикористаного кредитного ліміту за день. Згідно п.2.7 Кредитного договору повернення кредиту здійснюється Позичальником шляхом перерахування суми коштів для повернення кредиту на транзитний рахунок, відповідно до графіку зниження кредитного ліміту за кредитною лінією, викладеному в Додатку №1. (а.с. 8-17). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, відкривши Позичальнику кредитну лінію на умовах, визначених договором, але [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором в частині погашення заборгованості та сплати нарахованих відсотків і комісій виконує неналежним чином, зокрема, погашення кредитної заборгованості здійснювалось з порушенням строків внесення щомісячних платежів, визначених Графіком. Пунктом 5.2 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення Позичальником строків сплати платежу, визначених п.п. 2.5-2.7 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості внаслідок невиконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, станом на 05 вересня 2014 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 1 317 802, 46 грн., з яких 1 065 992, 16 грн. - заборгованість за кредитом та 251 810, 30 грн., - заборгованість за відсотками. (а.с. 29). Крім того, з метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, 30 листопада 2011 року між Банком (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Вказаною іпотекою сторони забезпечили виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі. Пунктом 1.4 договору іпотеки сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки, яка становить 2 497 480 грн. (а.с. 18-25). Відповідно до додатку до акту приймання передачі прав вимоги (договір купівлі продажу прав вимоги від 02.12.2013 року) продавець - ПАТ «Астра Банк» продав, а покупець - ПАТ «Дельта Банк» купив право вимоги, у тому числі по договору іпотеки від 30.11.2011 року, укладеному між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] З огляду на положення ст.ст. 512-519, 526, 530, 536, 575, 589, 610, 612, 629, 1046-1050, 1054, 1056-1 ЦК, ст.ст. 35, 41 Закону України «Про іпотеку» позивач просив прийняти рішення, яким в рахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №150105027653016 від 30.11.2011 року у розмірі 1 317 802, 46 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності, шляхом передачі позивачу предмета іпотеки у власність та визнання за позивачем права власності на вказаний предмет іпотеки. Відповідач заперечила проти задоволення позову, пославшись на те, що первісний кредитор - ПАТ «Астра Банк» на підставі судового рішення вже звернув стягнення на предмет іпотеки, а отже скористався своїм правом, наданим Законом, та повторне звернення стягнення на той самий предмет іпотеки не передбачено чинним законодавством. Судом встановлено, що у провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням суду від 06 червня 2013 року позов було задоволено. Зокрема судовим рішенням було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Астра Банк» заборгованість за кредитним договором №150105027653016 від 30 листопада 2011 року станом на 20 грудня 2012 року у сумі 1 141 046, 20 грн. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Астра Банк» за кредитним договором №150105027653016 від 30 листопада 2011 року станом на 20 грудня 2012 року у сумі 1 141 046, 20 грн. було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ №838261, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 16 грудня 2005 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій. (а.с. 85-86). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 червня 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2013 року було залишено без змін. (а.с. 87-88). Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором позичальником виконуються не належним чином, а тому з врахуванням положень ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» вимоги позивача є доведеними та такими, що підлягають задоволенню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений умовами договору. На підставі вказаного рішення суду від 06.06.2013 року було видано виконавчий лист. Відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 20.03.2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 42540698 (а.с. 101). Вказаний виконавчий лист в даний час перебуває на примусовому виконанні у ВДВС. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, що спрямоване на примусове виконання рішень судів та інших органів і посадових осіб. Законом України «Про іпотеку», а саме ст. 33 згаданого Закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згаданим законом також визначені способи реалізації предмета іпотеки, зокрема спосіб його продажу на прилюдних торгах. Первісний кредитор (ПАТ «Астра Банк»), ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2013 року, скористався своїм правом на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб визначений як законом України «Про іпотеку», так і умовами самого договору, отримав право на реалізацію предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, яке може бути реалізоване ним у рамках виконавчого провадження. У свою чергу, позивач, як новий кредитор, у порядку, передбаченому ст. 378 ЦПК України, може звернутись з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, та як правонаступник - стягувач примати участь у виконавчому провадженні, зокрема реалізувати своє право на реалізацію предмета іпотеки у спосіб, визначений судовим рішенням. Крім того, суд вважає, що у разі задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за позивачем, рішення суду фактично унеможливить виконання рішення суду від 06 червня 2013 року, яким зобов'язано звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Також, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. З інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек від 30.11.2011 року вбачається, що іпотекодержателем за договором іпотеки від 30.11.2011 року є ПАТ «Астра Банк». Даних, які б свідчили про Державну реєстрацію відомостей про відступлення права вимоги від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», позивачем суду не надано, а отже суд приходить до висновку, що перехід права вимоги за іпотечним договором від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк», у визначений законом спосіб, не відбувся. З огляду на наведене, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у повному обсязі.

Outcome: dismissed