Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 39\~454,28 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору № 500975643 від 15 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 33463,58 грн. Відповідно до умов Договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши Відповідачці кредит у сумі 33\~463,58 грн. [PERSON] порушуючи умови Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 12 жовтня 2015 року має суму простроченої заборгованості за кредитом 33\~440,76 грн., за відсотками 2\~167,45 грн. та по комісії 2\~846,07 грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх зобовязань за кредитним договором, відповідно до норм діючого законодавства та діючого Кредитного договору [PERSON] була нарахована неустойка (штраф), розмір якої станом на 12 жовтня 2015 року становить 1\~000,00 грн. На виконання умов Договору відповідачці була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога виконана не була. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти розгляду в заочному порядку не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать направлені їй поштові відправлення, про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим, та на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та перевіривши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження в ході судового розгляду справи. Матеріалами справи встановлено що, 15 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500975643 на суму 33 463,58 грн. (а.с. ). [PERSON] порушуючи умови Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 12 жовтня 2015 року має суму простроченої заборгованості за кредитом 33\~440,76 грн., за відсотками 2\~167,45 грн. та по комісії 2\~846,07 грн., що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості та розрахунком заборгованості (а.с.) Згідно з п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог у відповідності зі звичаями ділового обігу чи іншими вимогами, які звичайно предявляються. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, в разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту, кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Outcome: approved