Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.09.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2017 року має заборгованість в загальному розмірі 12907,56 грн., з яких: 1586,66 грн. - заборгованість за кредитом; 10230,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 590,84 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість не погашає, а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 12907,56 грн. та понесений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.37). Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що до 2015 року користувався платіжною картою та сплачував кредит. У 2015 році платіжну картку у нього викрали про що він повідомив на гарячу лінію банку, де йому відповіли, що її заблоковано. При цьому відповідач відзив на позов не надав та не надав суду доказів на підтвердження своїх доводів. Суд заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитним договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в якій зазначено, що відповідач згоден, що дана заява разом із пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом в заяві (а.с.5). За умовами договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних з розрахунку 360 календарних днів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого в нього перед ПАТ КБ «Приват Банк» виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року складає 12907,56 грн., з яких: 1586,66 грн. - заборгованість за кредитом; 10230,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 590,84 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Твердження відповідача щодо втрати платіжної картки суд вважає безпідставними та до уваги не приймає, оскільки ці факти не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов'язання за кредитним договором перед позивачем та порушення ним вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 06.09.2013 року в загальній сумі 12907,56 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 1600 грн.

Outcome: approved