Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.06.2005 року [PERSON] (далі Відповідачка) отримав кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за Договором Позивач виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу кредит. В порушення умов Договору Відповідачка не виконав свої зобов'язання, в результаті чого станом на 27.02.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 20676,18 гривень, яка складається з: 3015,08 гривень заборгованість за кредитом; 17661,10 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 780,43 гривень - штраф (процентна складова). Судовим наказом Приморського районного суду м. Маріуполя від 06.07.2007р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за вказаним кредитом в розмірі 5067,49грн., тому сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 16889,12грн., яку Позивач просив стягнути з Відповідачки на свою користь, також просив стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача Смирнова Н.В., яка діє за дорученням, надала суду письмову заяву з проханням розгляд справи вести за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, за підставами, вказаними в позовній заяві, на заперечувала проти винесення рішення заочно. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала та про причини неявки суд не повідомила. Приймаючи до уваги думку позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору № б/н від 30.06.2005 року, який був укладений між Позивачем та [PERSON] останній було надано кредит в розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Своїм підписом в заяві позичальника відповідачка власним підписом засвідчила, що з зазначеними умовами надання кредиту їй надано повну інформацію. (а.с.11). Відповідно до п.п.9.12 умов та правил надання банківських послуг строк дії договору встановлений протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгирується на той же строк. ( а.с.16) Позивач свої обов'язки за Договором виконав, надавши Відповідачці споживчий кредит в розмірі 3500 гривень. Судовим наказом Приморського районного суду м. Маріуполя від 06.07.2007р. з [PERSON] на користь ЗАт «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30.06.2005р. в розмірі 5067,49грн. (а.с.8) Згідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч 1. ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, Відповідачка в порушення умов договору свої обов'язки виконала частково, затримала сплату кредиту та процентів за його користування у зв'язку станом на 27.02.2014 року, з урахуванням суми заборгованості, що стягнута судовим наказом, має заборгованість за кредитом в загальному розмірі 16889,12 гривень (а.с.9-10). Враховуючи, що з вини Відповідачки зобов'язання перед Позивачем не виконано, Відповідачка в односторонньому порядку відмовилася виконувати взяті на себе зобов'язання, щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що Позивач набув право вимагати від Відповідачки повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Як вбачається з п.п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні строків платежу по грошовому зобов'язанню, передбачений договором більш ніж на 120 днів, Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. (а.с.19). Враховуючи наявність порушення строків платежу з боку Відповідачки по поверненню кредиту підлягає стягненню штраф (процентна складова) за порушення зобов'язання. Таким чином заборгованість Відповідачки перед Позивачем по кредиту становить 16389,12 гривень, яка складається з заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафу (процентна складова) за порушення зобов'язань. Щодо вимог про сплату 500,00 - штраф (фіксована частина) в цій частині вимоги Позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, оскільки вимога Позивача про стягнення штрафу у розмірі 500грн. (фіксованої частини) суперечить юридично визначеній природі штрафу, як різновиду неустойки передбаченого положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, тому позов в цієї частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь Позивача з Відповідачки підлягає стягненню 333,92 гривень у рахунок відшкодування судових витрат, а саме судового збору.

Outcome: partial