Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав і пояснив, що 25.03.2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № НЕС0АК12560277, за яким позивач передав відповідачу кредит у сумі 62 194,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,96 % на рік. Даний договір укладено на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, відповідно до яких відповідач зобов'язався своєчасно повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати проценти за користування ними, а також належним чином виконувати інші умови Кредитного договору. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитно-заставним договором надав в заставу автомобіль Chevrolet, модель Niva 212300, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова, шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Відповідач умови Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 28.11.2013 р. виникла заборгованість перед позивачем за Кредитним договором у розмірі 177 533,87 грн. Посилаючись на ст. 590 ЦК України, представник позивача просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому порядку, тому суд, вважає можливим розглядати справу у її відсутності, оскільки у справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Представник позивача проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував, що відповідає ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту за № НЕС0АК12560277, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 62 194,50 грн., із сплатою за користування кредитними коштами 15,96 відсотків річних. Кредитний договір був укладений строком на сім років (з 25.03.2008 року по 24.03.2015 р.), протягом цього часу відповідач повинен був щомісяця погашати кредит, відповідно до графіку погашення, та проценти за користування ним. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач порушив умови Кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого, станом на 28.11.2013 р. виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 177 533,87 грн. У відповідності до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитно-заставним договором надав в заставу автомобіль Chevrolet, модель Niva 212300, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова, шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. В силу ст. 572 ЦК України заставодержатель має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна, переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Таким чином, вимогу про звернення стягнення на заставлене майно позивачем заявлено згідно з вимогами закону. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації. Також, суд вважає необхідним зазначити, що згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав або інтересів передбачені у ст. 16 ЦК України. Одним з таких способів, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки всі вимоги позивача стосуються саме стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на об'єкт застави, то вимоги банку, щодо вилучення транспортного засобу у відповідача та передача його позивачу, разом з комплектами ключів та свідоцтва про реєстрацію, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial