Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] «Укргазбанк», надалі позивач, звернулося в суд з позовом до [PERSON], надалі відповідач-1, [PERSON], надалі відповідач-2, в якому просить стягнути солідарно на користь Банку заборгованість за невиконання умов кредитного договору від 26.06.2007р. №63 в сумі 5877,88 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що відповідачами не належним чином виконуються умови кредитного договору і договору поруки в частині своєчасності сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідачем-1 в рахунок сплати кредитної заборгованості було реалізовано предмет застави. В подальшому судовим рішенням стягнено солідарно залишок заборгованості і виконавчий лист передано для примусового виконання. Рішення суду було виконано відповідачем-поручителем вже в процесі його примусового виконання. Проте, тривалий час рішення суду в частині стягнення заборгованості по кредиту не виконувалося і за його користуванням Банком згідно умов кредитного договору нараховані проценти та пеня за несвоєчасну сплату кредиту та процентів. Зважаючи на вищенаведене, за відповідачами рахується заборгованість, яка складається із простроченої заборгованості по процентах в сумі 5845,02 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 18,80 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 14,06 грн., яку і просить стягнути представник Банку в судовому порядку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнають з підстав їх заявлення ПАТ АК «Укргазбанк» щодо виникнення заборгованості у звязку із невиконанням відповідачами судового рішення. Зазначають, що позичальник реалізував предмет застави в рахунок погашення боргу, поручителем [PERSON] повністю сплачений борг по виконавчому листу, виконавче провадження по сплаті кредитної заборгованості закінчене, а тому в даному випадку відсутні вказані Банком підстави для звернення із позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, причин неявки не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. 26 червня 2007 року між ВАТ АК «Укргазбанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір №63, за умовами якого [PERSON] надає позичальнику кредит в сумі 49\~660 грн. на строк з 26.06.2007р. по 25.06.2012р. із сплатою процентів за користування, виходячи із 16,9% річних. Згідно пункту 2 Кредитного договору, в забезпечення зобовязань за даним договором Банком прийнято автомобіль марки «Чері Амулет», реєстраційний номер ВО 7326АН, 2007 року випуску, придбаний за кредитні кошти згідно умов договору застави від 26.06.2007р., укладеного Банком із заставодавцем, який є невідємною частиною даного договору. Також, в забезпечення виконання умови кредитного договору від ВАТ АК «Укргазбанк», позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] був укладений Договір поруки №29. Згідно пункту 1 Договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за невиконання позичальником зобовязань по кредитному договору №63 від 26.06.2007р., згідно яким [PERSON] надав позичальнику кредит в сумі 49\~660 грн. на строк з 26.06.2007р. по 25.06.2012р. із сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 16,9% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами по кредитному договорі. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору в повному обсязі. Відповідно до п. 2.1 Договору поруки у випадку невиконання позичальником зобовязань по кредитному договору кредитом звертається із письмовою вимогою про виконання зобовязань по кредитному договору до позичальника та/або поручителя. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За правилом статті 554 Кодексу, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Із матеріалів справи свідчить, і не заперечується представниками сторін, що кредитний договір і договір поруки були підписані без заперечень. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Заявою на видачу готівки від 26.06.2007р. №30-191 підтверджено факт видачі Банком кредитних коштів в сумі 49 660 грн., що також і визнається позичальником відповідачем [PERSON] Крім цього, предмет отримання кредитних коштів [PERSON] встановлювався рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.04.2010р. у справі №2-2961/10. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст.ст. 527, 530 цього Кодексу, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Однак, як було встановлено судом і не заперечується відповідачем [PERSON], що в звязку із неналежним виконанням умов кредитного договору в частині своєчасності сплати кредитних платежів виникла заборгованість і позичальник [PERSON] 06.02.2009р. ініціював реалізацію предмета застави автомобіля «Чері Амулет». Вказаний заставний автомобіль за погодженням із Банком був реалізований 12.03.2009р. згідно Біржової угоди купівлі-продажу за ціною 41500 грн., які були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором №63 від 26.06.2007р., що підтверджується квитанцією від 12.03.2009р. №TR.26710.1. Вказані документи були долучені до матеріалів справи представником позивача. Поряд з цим, сума коштів, виручених від реалізації предмета застави не покривала наявну заборгованість по кредитному договорі, яка станом на момент реалізації становила 53\~624,50 грн., а тому [PERSON] звернувся до суду про стягнення залишку суми в судовому порядку і рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16.04.2010р. по справі №2-2961/10 присуджено до солідарного стягнення із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №63 від 26.06.2007р. в розмірі 15204,32 грн., пеню в розмірі 15,89 грн., 152,20 грн. державного мита та 120 грн. витрат на ІТЗ. Як пояснює представник позивача в судовому засіданні, після отримання виконавчого листа для його примусового виконання [PERSON] звернувся в органи Державної виконавчої служби. Проте, рішення суду по справі №2-2961/10 про солідарне стягнення боргу було виконано поручителем [PERSON] лише 27.05.2013р. і державним виконавцем з цього приводу винесено постанову ВП №36428130 про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості і тривалий час його невиконання як в добровільному, так і в примусовому порядку не надає право позичальнику та поручителю не сплачувати проценти за час користування кредитними коштами. Тому, як вбачається із поданого позивачем розрахунку заборгованості, Банком за час користування кредитними коштами по липень 2013 року нараховані відсотки в сумі 5845,02 грн., а також згідно п. 5.3 Кредитного договору нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 14,06 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 18,80 грн., що на загальну суму становить 5877,88 грн. 23 червня 2015 року на адресу [PERSON], [PERSON] направлена претензія про наявність суми заборгованості та необхідність її сплати, яка була залишена без належного реагування та задоволення. У відповідності до ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що у порушення зазначених норм закону, умов Кредитного Договору та Договору поруки, на день подання позову і протягом розгляду справи, відповідачами та позичальником не виконано свої зобов'язання перед позивачем щодо сплати нарахованих відсотків і пені за час користування кредитними коштами, а тому позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про солідарне стягнення із [PERSON], [PERSON] заборгованості підлягають до задоволення як такі, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, підтвердженні матеріалами справи, не спростовані належними та допустимими доказами відповідачами. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України із відповідачів в дохід Держави слід стягнути солідарно понесені судові витрати по справі.

Outcome: approved