Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі ПАТ «ВТБ Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 03.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100250037В (далі Договір), відповідно до якого банк надав відповідачу 50\~000 грн. зі сплатою 32 % відсотки річних та кінцевим строком повернення до 03.05.2015 року. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 24.09.2014 року виникла заборгованість у загальній сумі 137 615,45 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Таким чином, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 137 615,45 грн. та судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні встановлено, що 03.05.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53100250037В. Відповідно до п.1.1 Договору банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти (кредит) в порядку та на умовах, визначених в Договорі, а позичальник зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені Договором, а саме, пунктом 3 Договору визначена сума та валюта кредиту 50\~000 грн., строк кредитування позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі 03.05.2015 року або достроково у випадках, передбачених Договором, процентна ставка проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 32 % річних. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні Договору встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися шляхом укладання договору про внесення змін до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому п. 5.2.7. Договору. Згідно з п.2.1. Договору позичальник зобовязується використати кредит виключно за цільовим призначенням на споживчі потреби. Відповідно до п.3.9. Договору кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів №26258000955942 у відділенні «Одеське регіональне відділення» ПАТ «ВТБ Банк» (надалі картковий рахунок). Умовами п.п. 3.3., 3.4., 3.5. Договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно, відповідно до Графіка повернення Кредиту і сплати Процентів та розрахунку вартості супутніх послуг рівними частинами (ануїтетними платежами), 08 числа кожного місяця. Пунктом 4.10. Договору передбачено, що за наявності прострочення виконання зобовязань позичальником за договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце, у т.ч. відшкодування витрат на збитків банку, повязаних з неналежним виконанням позичальником умов Договору. Відповідно до п. 5.2.1. Договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення позичальником зобовязань за кредитним договором, невиконання (неналежного виконання) зобовязань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Умовами п. 7.1. Договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на корить банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день порушення виконання зобовязань, включаючи день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь банку пеню, яка передбачена цим пунктом, банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті (будуть відкриті) позичальником у банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом, сплачується виключно в національній валюті України. Зобовязання, згідно ст. \~526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №R53100432783В від 03.05.2012 року станом на 24.09.2014 року складає: - суму заборгованості за кредитом 28 181,64 грн.; - суму простроченої заборгованістю за кредитом 21 192,13 грн.; - суму простроченої заборгованості за відсотками 14 430,69 грн.; - суму простроченої заборгованості за відсотками понад 31 день 10\~570,85 грн.; - суму пені 61\~988,05 грн.; - суму 3 (трьох) процентів річних від прострочених платежів з повернення кредиту за період з 10.07.2012 року по 14.01.2014 року 445,46 грн.; - суму 3 (трьох) процентів річних від прострочених платежів зі сплати процентів за період з 10.07.2012 року по 14.01.2014 року 573,50 грн.; - суму інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення кредиту за період з 10.07.2012 року по 14.01.2014 року 107,28 грн.; - суму інфляційних нарахувань за несвоєчасне повернення відсотків за період з 10.07.2012 року по 14.01.2014 року станом на 14.01.2014 року 125,85 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved