Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 647/ФКВ-07, за яким останньому наданий кредит розміром - 35 554,00 доларів США, з розрахунку 9,5 % річних за користування кредитом на строк з 30.08.2007 року по 29.08.2013 року. 30.06.2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТзОВ «Укрпромбанк» предає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно п. 4.2. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання та станом на 10.04.2013 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 283402,63 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 214468,34 грн., заборгованість за відсотками - 58739,20 грн., заборгованість по комісії - 10195,10 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі - 283 402,63 грн. та понесені судові витрати по справі в розмірі - 2834,03 грн. Ухвалою суду від 28.02.2014 року залучено правонаступників [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] В ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 283402,63 грн. в межах вартості спадкового майна [PERSON] та понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги. Просив суд, позов задовольнити. Відповідач [PERSON], її представник [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Просили суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. В судовому засіданні останні зазначили, що оскільки не получили в натурі спадкове майно від спадкодавця, не отримали прибутку, то не повинні нести цивільну відповідальність за кредитним зобов'язанням померлого. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності [PERSON] по наявних матеріалах справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що 30.08.2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 647/ФКВ-07, за яким останньому наданий кредит розміром - 35554,00 грн., з розрахунку 9,5 % річних за користування кредитом на строк з 30.08.2007 року по 29.08.2013 року (а.с. 5-11 том 1). Згідно п. 2.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 493,81 грн. по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного з отримання кредиту (а.с. 6 том 1). Відповідно до п. 4.3.4 кредитного договору банк має право при настанні будь-якого з випадків, передбачених п.6.2 цього договору призупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафних санкцій (за наявності) та інших платежів позичальника за договором (а.с. 9 том 1). З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 647/Zфкв-07 від 30.08.2007 року, згідно якого в іпотеку банку передано автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER XL, номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 45-51 том 1). Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між TOB «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить відступається право вимагати (замість Укрпромбанку» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до даного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 647/ФКВ-07 від 30.08.2007 року. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В ст. 1048 ЦК України, передбачено право позикодавиця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року (справа № 6-33цс15). З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину прийняли [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, судом встановлено, що на день розгляду справи спадкоємці вже отримали свідоцтва про право на спадщину, а саме: - на 1 /2 частку частини складських та виробничих приміщень загальною площею 561,8 кв.м. приміщення №2-11 на третьому поверсі, розташованих за адресою: [ADDRESS]; - на 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; - на 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 235-253 том 2). З інформації по спадковій справі від 27.10.2016 року №2360/01-16 Першої Луцької державної нотаріальної контори, вбачається, що після смерті 02 грудня 2010 року [PERSON], існує наступний перелік спадкового майна, заявленого його спадкоємцями: 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер, що розташована за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,16 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS]; 1 /2 частка частини складських та виробничих приміщень загальною площею 561,8 кв.м. приміщення №2-11 на третьому поверсі, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.51 том 3). В судовому засіданні судом було з'ясовано, що долі спадкоємців в спадщині є рівними, а договір про розподіл спадкового майна укладався для зручності розподілі майна. Враховуючи, що відповідачи прийняли спадщину після смерті 02 грудня 2010 року [PERSON] в натурі, часково розпорядилися цим майном, суд не приймає до уваги посилання відповідачів, на ту обставину, що вимога банку про стягнення з них заборгованості є безпідставною, оскільки спадкоємці повинні відповідати в межах вартості заставного транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander XL», що є предметом застави. Крім того, суд зазначає, що транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander XL», номер кузова [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що є предметом застави за життя та після смерті [PERSON] не відчужувався та відповідно до відомостей наданих територіальним сервісним центром МВС України регіонального сервісного центру у Волинській області від 21.09.2016 року №31/3/1 зазначений транспортний засіб облікований за [PERSON] (а.с.1,2 том 3). Таким чином, суд вважає, що в спадкоємців є спадкові права на транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander XL» та вони не позбавленні можливості успадкувати зазначене майно (оформити право власності ) в тому числі після виявлення цього майна в натурі. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на день смерті [INFO] [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 225958,84 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 212992,57 грн., заборгованість за відсотками - 10715,59 грн., заборгованість по комісії - 2250,68 грн. (а.с. 55 том 3). Саме така сума заборгованості, що мала місце на день смерті [PERSON] підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах, тому позов в цій частині підлягає до задоволення. На думку суду, не підлягає до задоволення вимога позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів, оскільки можливість солідарного стягнення суперечить ч. 1 ст. 1282 ЦК України. В задоволенні решти вимог слід відмовити за безпідставністю. Крім того, враховуючи, що сторони не надали докази, що до вартості всього спадкового майна, отриманого спадкоємцями у спадщину, суд позбавлений можливості оцінки майна з власної ініціативи, а тому вважає за необхідне стягнути заборгованість в межах вартості спадкового майна, одержаного у спадщину після смерті [INFO] року [PERSON]. Крім того, в порядку ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення в рівних частках з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2259 гривень 59 копійок (225 958,84 грн/283402,63 грн. х 2834,03 грн.), тобто з кожного по 753 гривні 20 копійок.

Outcome: partial