Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.04.2013 року в розмірі 18984,65грн. та судові витрати, вказуючи, що відповідач добровільно не виконує договірні зобовязання. В судове засідання представник позивача ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] не прибув, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, зазначені в письмовому запереченні. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в обмін на зобовязання відповідача повернути кредит у відповідності до умов договору. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем заяви від 29.04.2013 року, відповідно до якої відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг. (а.с.6). З наданого банком розрахунку заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором вбачається, що станом на 25.11.2015 року загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед Банком становить 18984,65 грн., з них: заборгованість за кредитом в сумі 3997,10грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 11557,33грн; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2050грн.; штраф(фіксована частина) в сумі 500грн., штраф (процентна складова) в сумі 880,22грн. (а.с.4). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір приєднання у відповідності до ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що він анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку не підписував, кредитний договір з банком не укладав, оскільки такі доводи спростовуються його підписом на анкеті-заяві від 29.04.2013 року, відповідно до якої він згоден з тим, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, які були надані йому у письмовому вигляді та зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку. Крім того, відповідач зустрічного позову про визнання даного кредитного договору недійсним не подавав, тому суд не має підстав для розгляду питання дійсності чи недійсності кредитного договору у відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Таким чином, зі змісту наведених правових норм та матеріалів справи вбачається порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобовязань відповідачем, що підтверджується Анкетою-заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку особисто підписаної відповідачем, та розрахунком заборгованості. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу, то суд вважає наступне. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100грн., клієнт сплачує Банку пеню. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, зокрема п.2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, також п.2.1.1.7.6 передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків сплати платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором. Враховуючи, що відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові ВСУ № 6-2003цс15. Суд вважає обґрунтовані доводи відповідача в письмовому запереченні про безпідставне нарахування Банком і пені, і штрафу, тому, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів в розмірі 500грн.(фіксована частина) та 880,22грн.(процентна складова), позивачу необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, враховуючи, що доводи відповідача не ґрунтуються на доказах, а в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази щодо невиконання зобовязань відповідачем, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.04.2013 року в сумі 17604,43грн., яка складається з : 3997,10грн.заборгованості за кредитом, 11557,33грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2050грн. заборгованості за пенею та комісією. В задоволенні сум штрафу за кредитним договором відмовити позивачу. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1129грн. 09коп., відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial