Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи на стороні відповідача: органу опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області про звернення стягнення та виселення. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що відповідач - [PERSON] отримав грошові кошти та за договором іпотеки надав в іпотеку нерухоме майно - свій будинок, розташований в [ADDRESS], але своєчасно грошові кошти не повернув і так як неможливо реалізувати предмет іпотеки та відновити свої порушені права, у зв'язку з тим, що в указаному будинку фактично проживають відповідачі по справі, позивач звернувся до суду з наведеним позовом. Позивач просив суд звернути стягнення на будинок та виселити відповідачів з указаного будинку. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та третя сторона - орган опіки та піклування Любашівської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечують, мотивуючи відмову тим, що в разі задоволення позову вони залишаться без житла. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про день та місце слухання справи ( а.с. 88,100). Представник органу опіки та піклування надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти виселення неповнолітньої [PERSON] та її матері - [PERSON], орган опіки заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 25.12.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав йому кредит в розмірі 50 тис. грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, на строк - до 25.12.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25.12.2007 року позивач та [PERSON] уклали договір іпотеки, відповідно до якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: житловий будинок по [ADDRESS]. Проте, позивач не має можливості реалізувати предмет іпотеки та відновити свої порушені права, у зв'язку з тим, що в указаному будинку фактично проживають відповідачі по справі. Тому, позивач просив суд виселити відповідачів з указаного будинку. В своєму запереченні (а.с.44), відповідач [PERSON] заперечує проти позову, посилаючись на те, що строк виконання зобов'язань ще не закінчився, що позивач не звертався до суду з позовом про дострокове виконання зобов'язання та стягнення коштів. Позивачем відповідачам було надано письмове повідомлення про можливе примусове виселення з будинку ,29-а, по вул. Кірова в смт.Любашівка Одеської області, який є предметом іпотеки (а.с.66-72). Відповідно до умов укладеного сторонами кредитного договору невиконання умов останнього Відповідачем надало безумовне право Позивачеві на звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки. Відповідно до положень ст.ст. 33,35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкодою для звернення з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою основного зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». З огляду на ч.3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, лише у випадках, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Разом з тим, ч. 1 ст. 40 цього ж Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У ч. 2 ст. 40 цього Закону законодавець встановлює певний порядок дій іпотекодержателя: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч.3 ст.109 ЖК України, де указано, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 1322 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 1322 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. Позивач не надав (відомості) інформацію про житло і із якого фонду воно має бути надано відповідачам по справі, в разі їх виселення. Крім того, з відповідачами можливо погодити більший строк для вирішення даного питання, так як строк на який було видано кредит - до 03.07.2015 року, ще не збіг. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», та ч.3 ст.109. ст. 12-1, 132-2 ЖК України щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців житлового приміщення, таке недотримання процедури є підставою для відмови у позові про виселення мешканців житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке звертається стягнення.

Outcome: dismissed