Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач або ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 31 липня 2014 року у розмірі 14155,16 грн., та судові витрати у сумі 1600,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31 липня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2017 року за ним утворилась заборгованість у сумі 14155,16 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] був повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином (згідно поштового повідомлення, яке повернулось до суду, виклик отримав 28 листопада 2017 року) до судового засідання не зявився, і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, суд ухвалив, слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно з заявою б/н від 31 липня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг, за яким, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Погашення кредиту повинно здійснюватись щомісячними платежами. Підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 31 липня 2014 року, відповідач погодився, що ця «Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», також «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За\~ ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. У свою чергу відповідач свої зобовязання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 31 травня 2017 року має перед Банком заборгованість у розмірі 14155,16 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом\~294,20 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом\~9610,71 грн., заборгованість за пенею 3100,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (відсоткова складова) 650,25 грн. У той же час, суд частково погоджується з даним розрахунком виходячи з наступного. \~Відповідно до ч. 1 ст.\~546, ч. 3 ст.\~549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої\~статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14цс, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладався сторонами 31 липня 2014 року, відповідач після отримання кредиту у сумі 300,00 грн. зобов'язання за кредитним договором не виконав. Останній платіж щодо погашення суми заборгованості здійснив 31 липня 2014 року. Тому, оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з 31 липня 2014 року, а до суду позивач звернувся лише 10 серпня 2017 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що з відповідача має бути стягнута пеня у сумі 1000,00 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована складова), 650,25 грн. - штраф (процентна складова) суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1\~ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів має бути відмовлено. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно не виконав зобовязання за договором від 31 липня 2014 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 294,20 грн., заборгованості по процентам 9610,71 грн. та заборгованості за пенею у сумі 1000,00 грн., підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1232,48грн.

Outcome: partial