Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 12 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №185/08, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 41 000 доларів США на строк з 12 серпня 2008 року до 11 серпня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14, 4 % річних. Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. В забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №185/08-01 від 12.08.2008 року, згідно якого передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру за [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Немеш С.П. за реєстраційним номером 677. 20 серпня 2009 року у зв`язку з тим, що позичальник перестав належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. 27 квітня 2010 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого Івашковича І.І. у цивільній справі №2п-5725/09 за позовом АБ «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості ухвалив рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково та ухвалив стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість в гривневому еквіваленті у розмірі 253761, 69 грн. та 1820 грн. судових витрат, а у зверненні стягнення на предмет іпотеки відмовив. Вказане рішення набуло законної сили 27.05.2010 року і на його підставі було видано виконавчий лист №2п-1113/10 від 21.06.2010 року, який банком було подано для примусового виконання до відповідного органу ДВС. Однак на даний час рішення суду не виконано і заборгованість, встановлена рішенням суду [PERSON] не погашена, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №60221725 від 04.10.2019 року. Таким чином, станом на 17 лютого 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 8 358, 67 доларів США та 508378, 05 грн., в тому числі 8228, 30 доларів США прострочена заборгованість по процентам; 130, 37 доларів США поточна заборгованість по процентах; 8029, 37 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строків позовної давності; 500 348, 05 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів. Вказана заборгованість нарахована за період з 18.02.2017 року по 17.02.2020 року. Просить стягнути із [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №185/08 від 12 серпня 2008 року в сумі 8358, 67 доларів США та 508 378, 05 грн., включаючи 8228, 30 доларів США простроченої заборгованості по процентах, 130, 37 доларів США поточної заборгованості по процентах, 8029, 37 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строків позовної давності та 500 348, 05 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, а також судові витрати в розмірі 10690, 84 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ «Укргазбанк» - адвокат Артимич М.М. не з`явився, позаяк надіслав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує та вказує, що позовну заяву підтримує повністю з мотивів, викладеній в ній та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №185/08, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 41 000 доларів США на строк з 12 серпня 2008 року до 11 серпня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14, 4 % річних. Проте, всупереч вимогам кредитного договору позичальник перестав належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором, банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач зобов`язався використати та повернути кредит в строки передбачені графіком повернення заборгованості відповідно до п.3.3.3. кредитного договору. Відповідно до п.3.3.4. кредитного договору відповідач зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, не пізніше останнього 10-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності (п.5.3. кредитного договору). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2010 року по справі №2п-5725/09 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково та стягнуто з [PERSON] 253761, 69 грн. заборгованість за кредитним договором та 1820 грн. судових витрат. 27.05.2010 року на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.04.2010 року видано виконавчий лист 2п-1113/10, який банком було подано для примусового виконання до відповідного органу ДВС. 04.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. відкрито виконавче провадження ВП №60221725 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 253761, 69 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.3.2.5, 3.2.6. кредитного договору сторони узгодили, що у разі порушення строків/термінів сплати будь-яких платежів за цим договором, Банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань позичальником за цим договором. Таким чином, пред`явивши позовну вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання і його позовні вимоги були задоволені частково рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2010. Після пред`явлення вимоги про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами. Відповідний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 564/2199/15-ц, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. З постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) вбачається, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Окрім того, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені та штрафів за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Таким чином, ПАТ АБ «Укргазбанк», звернувшись із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками якого винесено рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2010, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та неустойки. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики та неустойки, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. З огляду на зазначене можна зробити такі висновки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків і пені є безпідставним. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді повторного стягнення тіла кредиту Таким чином, після ухвалення вищевказаного судового рішення позивачем було проведено лише донарахування процентів за користування кредитними коштами, які було стягнуто перед цим, а також пені. Крім того, позовних вимог про стягнення сум, визначених статтею 625 ЦК України, за період невиконання рішення суду позивачем не заявлено. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір відшкодуванню позивачу не підлягає.

Outcome: dismissed