Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) у серпні 2015 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі, кожен окремо відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №К2М1GA00260049 від 26.03.2007, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 112 493,50 грн. з кінцевим терміном повернення 23.03.2017 із зобовязанням повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленому кредитним договором. У забезпечення виконання зобовязання за договором №К2М1GA00260049 від 26.03.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.03.2007, а також між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.03.2007 було укладено договори поруки. Згідно умов договорів поруки (п. 4) у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. За твердженнями позивача, відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками за комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 10.07.2015 утворилась заборгованість у розмірі 652 334,19 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів та підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, просять у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] проти позову заперечував, подав до суду письмові заперечення проти позову. За змістом письмових заперечень представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідачем [PERSON] 13.02.2009 року повністю погашено заборгованість за заначеним договором кредиту. Вказана обставина неодноразово була предметом судового розгляду у інших цивільних справах, а тому є обставиною, яка згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК Украни не підлягає доказуванню. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем - Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К2М1GA00260049 від 26.03.2007, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 112 493,50 грн. з кінцевим терміном повернення 23.03.2017 із зобовязанням повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленому кредитним договором. За умовами п. 7.1 вказаного правочину, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки на строк з 26 березня 2007 року по 23 березня 2017 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 112\~493, 50 грн. на наступні цілі: 100\~000 грн. на ремонт будинку, а 12\~493,50 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору. Зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0.20% від суми виданого кредиту відсотки на дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 договору. Періодом сплати встановлено термін з 20 по 25 число кожного місяця. На погашення заборгованості, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотках та комісії, позивач зобовязувався сплачувати банку кошти у сумі 1 766,83 грн. Відповідно до умов кредитного договору позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту (п. 2.4.1 договору). Згідно п. 7.5 договору, при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом 0,00% від суми кредиту, що погашення достроково. У забезпечення виконання зобовязання за договором №К2М1GA00260049 від 26.03.2007 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.03.2007, а також між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.03.2007 було укладено договори поруки /а.с. 15,16/. Згідно умов договорів поруки (п. 4) у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На виконання умов кредитного договору [PERSON] сплачував щомісячно по 1 800 грн. до каси банку на рахунок, відкритий для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості. 13 лютого 2009 року позичальник скористався правом дострокового погашення кредиту, передбаченим п. 2.4.1 кредитного договору, і сплатив залишок по кредиту в сумі 90\~918, 85 грн. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2010 року позов [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: [PERSON], державна нотаріальна контора про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2011 року, рішення Миронівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2010 року в частині визнання припиненими кредитного договору і договору іпотеки та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог. У частині зобовязання ЗАТ КБ «Приватбанк» на підтвердження виконання зобовязання за кредитним договором №К2М1GA00260049 від 26.03.2007. видати [PERSON] розписку про одержання виконання рішення Миронівського районного суду Київської області залишено без змін. 27 жовтня 2011 року ПАТ «КБ «Приватбанк» направило на адресу [PERSON] довідку, в якій повідомило його про одержання виконання за кредитним договором №К2М1GA00260049 від 26.03.2007. Вказані обставини встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили, копії яких містяться в матеріалах справи /а.с. 46-52/, а тому в силу положень ч. 3 ст 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, до матеріалів справи залучено квитанція від 13.02.2009 року, яка підтверджує перерахування відповідачем [PERSON] коштів у сумі 90 918,85 грн. на рахунок №29090052636540 тобто рахунок, який згідно п. 7.2 договору кредиту №К2М1GA00260049 від 26.03.2007 відкритий позивачем відповідачу для погашення вказаного кредиту /а.с. 43/. Також до матеріалів справи долучено довідку ПАТ «КБ «Приватбанк» від 27 жовтня 2011 року №30.0.0.0/2-656ЮД, якою [PERSON] повідомлено про одержання виконання за кредитним договором №К2М1GA00260049 від 26.03.2007 /а.с. 44/. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовано ст.ст. 545, 599, 559, 629, 1048, 1054 ЦК України. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання. Кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] належним чином та в належний спосіб виконані свої зобовязання перед позивачем повністю погашено ще 13.02.2009 року заборгованість по кредиту №К2М1GA00260049 від 26.03.2007, відсутні підстави для задоволення позову щодо нього. Також в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідачем [PERSON] надано належні та допустимі письмові докази на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу у сумі 3 000 грн., відповідно вказана сума судових витрат підлягає стягненню з позивача на його користь. На підставах вищевказаного,

Outcome: dismissed