Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») у серпні 2017 року звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б\\н від 15 грудня 2005 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9 220 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 30.06.2017 року має заборгованість по кредиту в розмірі 38\~638 грн. 69 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»\~№2147-VIII від 03.10.2017 року,\~котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в\~часі. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п. п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України). Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 01.02.2018 року було призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Під час судового розгляду відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього суми заборгованості за кредитом у розмірі 1122 грн. 71 коп. та судових витрат. Разом з тим зазначив про застосування строків позовної давності. Вказав, що ПАТ КБ «Приватбанк» було подано позовну заяву про стягнення заборгованості з пропуском строку позовної давності. Зазначив, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Він більше ніж три роки не виконував зобовязання за кредитним договором він не здійснював жодного платежу по погашенню заборгованості, зняття готівки та жодних інших операцій по карті просив відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» в іншій частині. \~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно частини 2\~статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону відповідальності за порушення зобовязання. Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2005 року між сторонами було укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит, ліміт за яким неодноразово змінювався. Був наданий кредит у розмірі 9 220 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 9-15, 101).\~ Відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між ним та банком Договір, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві (а.с. 9). Як зазначено п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник забовязується погашати заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» - Договір діє протягом 12 місяців з моменти підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не повідомить другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Кредитна картка видана за вказаним Кредитним договором діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. Забороняється використання карти (її реквізитів) після закінчення строку дії. Пред'являючи позов до суду, позивач вказав, що [PERSON] зобовязань за Кредитним договором не виконує, тому станом на 30.06.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 38 638 грн. 69 коп., яка складається із: 1) заборгованості за кредитом 1122 грн. 71 коп.; 2) заборгованості по відсоткам за користування кредитом 31 009 грн. 85 коп.; 3) заборгованості за пенею та комісією 4190 грн. 00 коп.; 4) фіксованої частини штрафу 500 грн. 00 коп.; 4) процентної складової штрафу 1816 грн. 13 коп. Відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності до вимог банку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як зазначено у ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли\~особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Під час розгляду справи встановлено, що основною карткою за Кредитним договором б/н від 15 грудня 2015 року є картка № 4149605306332131, яка була надана відповідачу зі строком дії до останнього дня квітня 2015 року (а.с. 101, 109). 04.12.2012 року було здійснено перевипуск картки та [PERSON] було видано нову картку № 4149437734728593 зі строком дії до останнього дня липня 2016 року (а.с. 101, 109). Під час судового розгляду відповідач не заперечував щодо перевипуску наданої йому кредитної картки. Отже трирічний строк позовної давності у вказаних правовідносинах починає перебіг зі спливом останнього дня місяця дії картки - з 01 серпня 2016 року. З позовом до суду банк звернувся у серпні 2017 року, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією суд керується таким. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути пеню за один рік, який передує зверненню Банку до суду із вказаною позовною заявою, починаючи з липня 2016 року по червень 2017 року у розмірі 1100 грн. 00 коп. Позовні вимоги Банку щодо стягнення комісії задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Встановивши в кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, Банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується таким. Імперативним приписом\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не\~\~повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Виходячи зі змісту ст. ст. 546,\~548,\~549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Як передбачено умовами кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді: пені, а також штрафів: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Таким чином, суд приходить до висновку, що за попереднім погодженням сторони передбачили покладення на позичальника цивільно-правової відповідальності за порушення виконання кредитно-договірних зобов'язань шляхом нарахування та стягнення неустойки виключно у формі пені або штрафу, без можливості їх одночасного стягнення. За положеннями\~ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки сторони при укладенні договору погодили, що у першу чергу нараховується пеня, а вже потім штрафи (зокрема, його процентна складова на момент звернення позивача до суду), тому суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. - фіксована частина, 1816 грн. 13 коп. - процентна складова, оскільки одночасне їх нарахування з пенею та стягнення за своєю суттю є подвійною відповідальністю. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в розмірі 33 232 грн. 56 коп. (1122 грн. 71 коп. - заборгованість за кредитом, 31 009 грн. 85 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом та 1100 грн. 00 коп. заборгованість за пенею). За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджену судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви в розмірі 1600 грн. 00 коп. (а.с.1). З урахуванням пропорційності до розміру задоволених позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню в розмірі 1376 грн. 16 коп. із розрахунку:\~\~33 232 грн. 56 коп. х 100 : 38 638 грн. 69 коп. = 86,01% х 1600 грн. 00 коп. : 100. На підставі викладеного,

Outcome: partial