Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі «Позивач», «ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») та з урахуванням збільшення позовних вимог просило стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856) заборгованість за Кредитним договором № 161pvh-05 від 31.03.2005 року в розмірі 4353065,03 грн. 14 квітня 2016 року представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами з кореспонденцією суду, які направлялися на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 31 березня 2005 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (Банк) та громадянкою [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний гоговір № 161 pvh-05 (надалі також «Кредитний договір»), на підставі якого Банк надав в тимчасове користування позичальнику кредитні ресурси в сумі 12 000 доларів США на умовах зворотності та з оплатою за процентними ставками, встановленим даним договором. Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 16% річних. 29.05.2006 року сторонами укладено додаткову угоду №1 згідно якої Позичальнику збільшено кредитні ресурси до 28 тисяч доларів США, а такою ж додатковою угодою №2 від 12.10.2006 року розмір кредитної лінії збільшено до 38 400 доларів США з оплатою вже встановленої відсоткової ставки в розмірі 16% річних. Додатковою угодою №3 від 27.03.2007 року кредитну лінію для Позичальниці збільшено до 41 600 доларів США з існуючою відсотковою ставкою у 16% річних за користування кредитними ресурсами. Додатковими угодами №4 та №5 від 26.05.2008 року та від 12.12.2008 року відповідно залишено без змін відсоткову ставку за користування кредитними ресурсами та визначено щомісячне погашення кредиту в сумі 231,85 дол. США з пролонгацією кредитного договору до 31.03.2010 року, що відображено у графіку погашення розміру заборгованості.(а.с.12-14). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.12.2013 року на користь Банку з [PERSON] вирішено стягнути заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 672 429,97 грн. за рахунок предмета іпотеки-трикімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS]. (а с.22-23). Позичальником не виконане рішення Івано-Франківського міського суду від 09.12.2013 року та вимоги кредитного договору, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 4353065,03 грн., яка складається з: -суми строкової заборгованості за відсотками 383,21 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 29.02.2016 року становить 10 367,52 грн. з розрахунку 1, USD=27,0544UAH, -суми простроченої заборгованості за відсотками 14 773,53 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 29.02.2016 року становить 399 688,99 грн. з розрахунку 1, USD=27, 0544UAH, -пені загальною сумою 3 943 008,52 грн, що підтверджується розрахунком загальної суми заборгованості. Як підтверджується матеріалами справи та не заперечено Відповідачем, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Договорі про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року, надавши Позичальнику [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується розрахунком загальної суми заборгованості по Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року (а.с. 66-78). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив представник Позивача в позовній заяві, незважаючи на взяті на себе за Договором зобов'язання, Відповідач не виконував їх належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком загальної суми заборгованості по Кредитному договору № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року. (а.с. 66-78). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року належним чином, в повному обсязі та у встановлені строки. Відтак, відповідно до розрахунку загальної суми заборгованості по Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року. (а.с. 66-78) заборгованість Відповідача становить 4353065,03 грн., яка складається з: -суми строкової заборгованості за відсотками 383,21 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 29.02.2016 року становить 10 367,52 грн. з розрахунку 1, USD=27,0544UAH, -суми простроченої заборгованості за відсотками 14 773,53 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 29.02.2016 року становить 399 688,99 грн. з розрахунку 1, USD=27, 0544UAH, -пені загальною сумою 3 943 008,52 грн. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянки [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (код ЄДРПОУ 09807856) заборгованості за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року в сумі 4 353 065,03 грн. (чотири мільйони триста пятдесят три тисячі шістдесят пять грн. 03 коп.). Проаналізувавши матеріали справи, положення Договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року, заяву про збільшення позовних вимог, враховуючи вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості в сумі 4 353 065,03 грн. за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 161 pvh-05 від 31 березня 2005 року, яка складається з: -суми строкової заборгованості за відсотками становить 383,21 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 29.02.2016 року становить 10 367,52 грн. з розрахунку 1, USD=27,0544UAH, -суми простроченої заборгованості за відсотками становить 14 773,53 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти за офіційним курсом НБУ станом на 29.02.2016 року становить 399 688,99 грн. з розрахунку 1, USD=27, 0544UAH, -пені загальною сумою 3 943 008,52 грн.,- є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за даним Договором у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь Позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved