Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією в розмірі 63994,12 гривень, яка складається з прострочене тіло кредиту: 41753, 20 гривень; заборгованість за відсотками: 22240,92 гривень а також судових витрат у розмірі 1600,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 24.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування, укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №005-26045-240213. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] та встановивши кредитний ліміт 43600,00 гривень. Відповідач скористався кредитною лінією. В зв`язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії відповідачу був встановлений ліміт Кредитної лінії 0,00 гривень, несплачена заборгованість за договором визнана простроченою. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань станом на 29.11.2017 року утворилась заборгованість за Договором №005-26045-240213 від 24.02.2013 року на загальну суму 63994,12 гривень, яка складається з простроченого тіла кредиту - 41753, 20 гривень, заборгованості за відсотками - 22240,92 гривень, яку просить стягнути з відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 23 січня 2018 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Не погодившись із позовом 19 лютого 2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив, в якому зазначив, що в заяві на відкриття кредитної лінії не було вказано строку погашення кредиту. Вказав, що останній платіж за кредитом ним було здійснено 11.09.2014 року у сумі 1420,00 гривень, платежі у розмірі 1300,00 гривень від 24.12.2014 року та у сумі 330 гривень від 28.01.2015 року ним не здійснювались, ким саме здійснені дані платежі йому невідомо. Зазначив, що погашати кредит припинив після початку військових дій у Донбасі, оскільки ПАТ «Дельта Банк» є банком Російської Федерації. Вказав, що у зв`язку з тим, що в Договорі не вказано строк погашення кредиту, останній платіж ним здійснено 11.09.2014 року, тому позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом. Просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року за клопотанням відповідача призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20 березня 2018 року ухвалою суду витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 08 серпня 2018 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази у справі. 25 жовтня 2018 року за клопотанням представника відповідача хвалою суду витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року явку представника позивача у судове засідання визнано обов`язковою. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Суду пояснив, що договір із позивачем був укладений 24.02.2013 року, останній платіж за кредитним договором був ним сплачений 11.09.2014 року у розмірі 1420,00 грн., платежі у розмірі 1300,00 гривень та 300,00 гривень ним не сплачувались, у зв`язку із чим просив застосувати строк позовної давності. Представник відповідача Бенік Н.І. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила в позові відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. Зазначила, що на платіжних документах, які надані на виконання ухвали суду не має підписів відповідача [PERSON] , атому вважає, що останній не здійснював ці платежі. Суд, вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 лютого 2013 року позивачем ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитну угоду відповідно до умов Заяви № 005-26045-240213 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (а.с.5) Банк відкрив клієнту рахунок № [NUMBER] у національній валюті гривні з використанням платіжної картки «Visa International та/або MasterCard Wordwide та/або ВОПС Дельта» (тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна») з встановленням ліміту кредитної лінії 43 600,00 гривень та із строком дії договору 364 календарні дні . Умови та характеристика тарифного пакету «Кредитна картка № 1 Еволюція Лояльна» визначені у тарифах на обслуговування платіжних карток, а також правилами надання банківських послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб. Про те, що клієнт попередньо ознайомлений з Правилами та Тарифами банку, які є складовою та невід`ємною частиною цієї пропозиції, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких зобов`язується виконувати зазначено у п. 7.1. заяви-пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, шляхом підписання відповідачем заяви-пропозиції про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Дельта Банк» (частина перша статті 634 ЦК України) між сторонами укладено письмовій формі кредитний договір. На підставі зазначеного договору позичальник [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 43 600,00 грн. на строк користування лімітом кредитної лінії 364 календарних дні. Згідно з умовами укладеного договору відповідач зобов`язувався щомісяця у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць, у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лініює та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та овердрафтом. Позивач виконав зобов`язання перед відповідачем, надавши йому передбачену договором суму кредиту, яка знімалась [PERSON] з виданої йому банком платіжної картки, починаючи з 02.08.2013 року (а.с. 4). Однак, [PERSON] не виконує належним чином грошового зобов`язання за договором, внаслідок чого порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до статті 81 ЦПК України визначає, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо укладання договору, наявності та розміру заборгованості відповідача перед ним, надано письмові докази: заява №005-26045-240213 від 24.02.2013 року; виписка по рахунку; заява на переказ готівки, квитанція від 23.12.2014 року на суму 1300,00 гривень, меморіальний ордер від 28.01.2015 року на суму 330,00 гривень, які стороною відповідача спростовані не були. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що сам відповідач своїми діями по систематичному зняттю та погашенню коштів за наявною у нього карткою визнав факт наявності між ним та банком договірних відносин. Відповідач, заперечуючи проти позову, та вважаючи його необґрунтованим, не надав належних, допустимих доказів та достатніх доказів на підтвердження своїх заперечень, зокрема щодо відсутності заборгованості перед Банком. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Станом на 29 листопада 2017 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта Банк» Договору від 24 лютого 2013 року рахується заборгованість на загальну суму 63994,12 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту 41 753,20 грн. та заборгованість за відсотками 22 240,92 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Стосовно доводів відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У своїй постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 686/6697/16-ц. При цьому, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання, що підтверджено висновком, викладеним у постанові ВП Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18). У відповідності до п. 2.4 частини 3 Заяви № 005-26045-240213 від 24 лютого 2013 року, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 Частини 2 Пропозиції (364 дні). Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до цієї Пропозиції. У відповідності до п. 2.5 Частини 3 Договору, відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідачем останній платіж за використання кредитного ліміту здійснено 28.01.2015 року на суму 330 грн. Здійснення вказаного платежу заперечувалось відповідачем, посилаючись на те, що таку суму він не сплачував. Разом з тим, з розрахунку заборгованості, квитанції від 23.12.2014, меморіального ордеру від 28.01.2015 (а.с.4,90,91), вбачається, що платежі за використання кредитного ліміту відповідачем були здійснені 23.12.2014 року - 1 300,00 грн. та 28.01.2015 року - 300,00 грн. Вказані письмові докази спростовують заперечення відповідача з приводу несплати вказаних сум. Отже, строк дії ліміту кредитної лінії закінчився 23 лютого 2014 року, останній платіж по здійснено 28 січня 2015 року та саме з цього часу ПАТ «Дельта Банк» був обізнаний про порушення свого права. ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із вказаним позовом про захист свого порушеного права 04 січня 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до надано представником позивача розрахунку (а.с.4), з яким повністю погоджується суд у відповідача перед позивачем станом на 29.11.2017 року мається заборгованість за Договором №005-20645-240213 в розмірі 63994,12 гривень, яка складається з простроченого тіла кредиту - 41753, 20 гривень, заборгованості за відсотками - 22240,92 гривень, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 гривень та сума судового збору у розмірі 162,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved