Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2015 року розєднані позовні вимоги про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в сумі 50 грн. на користь ПАТ «Ідея Банк»; про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та судового збору на користь ПАТ «Ідея Банк» у самостійні провадження. Виділено позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості в сумі 50 грн. у самостійні провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2015 року цивільну справу за позовом ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення боргу передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, стверджувала, що коштів від банку не отримувала. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р37.475.70004, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 11935 грн. зі сплатою 9,9% річних за користування ним строком на 36 місяців (а/с 14-17). Факт отримання відповідачем коштів в розмірі 11935 грн. на виконання умов вказаного вище договору підтверджується копіями меморіальних ордерів від 25 лютого 2014 року № Р37.475.70004.1 на суму 1373 грн. 94 коп., № Р37.475.70004.11 на суму 8801 грн., № Р37.475.70004.11 на суму 1760 грн. 06 коп. (а/с 77, 78). Свої зобовязання по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідач належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 17 серпня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 18966 грн. 85 коп., з якої 9530 грн. 29 коп. основний борг, 1804 грн. 19 коп. -прострочений борг, 3846 грн. 58 коп. прострочені проценти, 49 грн. 41 коп. строкові проценти, 275 грн. 82 коп. нарахована плата за обслуговування кредиту, 3460 грн. 56 коп. пеня, що підтверджується довідкою-розрахунком (а/с 18, 80-82). Доводи відповідача з приводу того, що вона не отримувала від банку коштів спростовуються наданою позивачем випискою з особового рахунку, з якої вбачається, що відповідач до грудня 2014 року сплачувала окремі суми на погашення кредиту (а/с 79). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012\~року при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved