Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.09.2011 у сумі 8590,12 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.09.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 1100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідач в свою чергу не виконує умови договору, в результаті чого станом на 30.06.2015 утворилась вищевказана заборгованість. Представником позивача [PERSON] до позову долучено клопотання, в якому зазначено, що він просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «Приватбанк» відсутні, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.37). Крім того, ухвалами Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2015 та 11.11.2015 визнано явку представника позивача обовязковою для дачі особистих пояснень, однак зазначені ухвали залишились представником позивача без виконання. Також від представника позивача [PERSON] 19.11.2015 надійшло клопотання про проведення судових засідань по справі у режимі відеоконференції, яке ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2015 задоволено, проте представник позивача [PERSON] 25.11.2015 не зявився до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що відповідно до копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, 12.09.2011 [PERSON] ознайомившись із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, виявив бажання оформити на своє імя зарплатну карту. Крім того, відповідач надав згоду на те, що підписана ним заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.5 на звороті). До анкети-заяви позивачем долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка не місить відомостей щодо ознайомлення відповідача з її змістом (а.с. 6). З розрахунку долученого позивачем до позову вбачається, що розрахунок заборгованості здійснено за договором №б/н від 12.09.2011, укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON], і станом на 30.06.2015 заборгованість становить 8590,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1075,37 грн., заборгованість за процентами 4329,51 грн., комісія 2300,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 885,24 (а.с.4). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Обовязковою ознакою договору є виявлення волі двох чи кількох сторін, спрямованої на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обовязків. В ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що в матеріалах позовної заяви відсутній кредитний договір, що позбавляє суд можливості всебічно, повно, обєктивно дослідити чи дійсно між сторонами було укладено кредитний договір, умови договору і реальну заборгованість по кредитному договору, встановити дійсну волю відповідача та сам факт отримання ним грошових коштів в кредит. Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частина 1 ст. 61 ЦПК України зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що позивач на підтвердження позовних вимог, не надав належні докази, а саме копію кредитного договору та додатки до нього, тобто не довів обставини викладені в позовній заяві, на які посилається як на підставу своїх вимог, та виникнення зобовязальних відносин між ним і відповідачем, отже у позові слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як судом відмовлено в у задоволенні позовних вимог, то судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed