Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 90 805 грн. 72 коп. за заявою (договором) б/н від 12.05.2011 року. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач зобовязалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених кредитним договором, однак, внаслідок неналежного виконання останньою взятих на себе зобовязань, станом на 26 березня 2018 року виникла сума боргу в розмірі 90 805 грн. 72 коп., з яких : заборгованість за кредитом 6 248 грн. 74 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 77 585 грн. 94 коп., заборгованість за пенею та комісією 2 170 грн. 77 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 4 300 грн. 27 коп. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача суму боргу, яку остання у добровільному порядку не бажає сплатити. Ухвалою суду від 17.04.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Відповідач який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження, своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що вимоги заяви слід задовольнити виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 12 травня 2011 року отримала у ПАТ КБ «Приват Банк» кредитну картку Універсальна картка яку 22.01.2014 року відповідачу було переоформлено на престижну кредитну карткув Універсал Gold 55 днів відповідно до тарифів якої відповідач отримала кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок неналежного виконання останньою взятих на себе зобовязань, станом на 26 березня 2018 року виникла сума боргу в розмірі 90 805 грн. 72 коп., з яких : заборгованість за кредитом 6 248 грн. 74 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 77 585 грн. 94 коп., заборгованість за пенею та комісією 2 170 грн. 77 коп., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 4 300 грн. 27 коп. штраф (процентна складова), що стверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами : розрахунком заборгованості (а.с.5-6), анкетою-заявою (а.с.7), довідкою (а.а.8), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.9-32). Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до ст.ст.610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобов»язання перед відповідачем, а остання належним чином не виконала умови заяви №б/н від 12.05.2011 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з боржника на користь позивача слід стягнути понесені стягувачем судові витрати.

Outcome: approved