Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 490087408 від 03.10.2008, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 8\~611,96 доларів США зі строком повернення до 03.10.2013 року та зі сплатою 18,5% річних, з цільовим призначенням придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ним та АТ «Українська автомобільна корпорація». В забезпечення виконання зобовязань позичальника (відповідача-1), що випливають з договору, між позивачем та відповідачем-2, було укладено договір поруки від 26.01.2009 року, відповідно до якого поручитель поручається за виконання відповідачем-1 обовязків, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Однак відповідач-1 умови договору виконував не належним чином, внаслідок чого має прострочену заборгованість за кредитним договором, яка станом на 24.09.2015 складає 3\~321,14 доларів США (71 654,02 гривень), за відсотками 264,37 доларів США (5\~703,82 гривень), пеня 218,70 доларів США (4\~718,48 гривень). Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку загальну суму заборгованості 82\~076,32 гривень та судові витрати. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності. В заяві вказав, що не заперечує проти прийняття заочного рішення у справі за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заяв про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи суду не надавали. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. ЗАТ «Альфа Банк» 19.08.2009 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» перейменовано в ПАТ «Альфа Банк» 03.10.2008 між позивачем та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 490087408 від 03.10.2008, згідно з яким відповідач-1 отримав кредит у розмірі 8\~611,96 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку, зі строком повернення до 03.10.2013 року та зі сплатою 18,5% річних, з цільовим призначенням придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між ним та АТ «Українська автомобільна корпорація». Відповідно до умов договору відповідач -1 зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. 26.01.2009 року між позивачем та відповідачем-2, було укладено договір поруки на забезпечення виконання зобовязань позичальника (відповідача-1), що випливають з договору, відповідно до якого поручитель поручається за виконання відповідачем-1 обовязків, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як передбачено статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як передбачено договором поруки (п. 3.1), боржник та поручитель відповідають перед кредитором за порушення обовязків, перелічених у п. 2 цього договору, як солідарні божники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Таким чином, поручитель (відповідач-2) та боржник (відповідач-1) відповідають перед банком як солідарні боржники. У зв'язку з порушенням\~\~відповідачем-1 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, його заборгованість перед позивачем станом на 24.09.2015 складає 82\~076,32 гривень, яка складається з: 3\~321,14 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.09.2015 еквівалентно 71 654,02 гривень заборгованість за кредитом, 264,37 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.09.2015 еквівалентно 5\~703,82 гривень за відсотками, 218,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.09.2015 еквівалентно 4\~718,48 гривень пеня. Зазначені суми підтверджені розрахунком суми заборгованості, доданим до позовної заяви. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. На порушення норм закону та умов договору відповідач-1 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у звязку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання. Відповідно до статті 192 ЦК Українизаконним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК Українигрошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»). З урахуванням викладеного, змісту позовних вимог, суд доходить висновку, що з відповідачів-1, 2 на користь позивача підлягає солідарному стягненню сума заборгованості за кредитним договором, процентів та пені у грошовій одиниці України. Підсумовуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені (арк. справи 1).

Outcome: approved