Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення солідарно з [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2) заборгованості за кредитним договором в розмірі 104387,86 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем-1 з метою отримання банківських послуг укладений кредитний договір №255/10/2013/0316 від 10.10.2013, відповідно до умов якого відповідач отримав від Банку кредит в розмірі 104197,00 грн зі сплатою 16,7% річних за користування кредитом та 21,7% річних за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені кредитним договором. Строк дії договору з 10.10.2013 по 09.10.2018. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 10.10.2013 між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки №2203/128-01 за умовами якого останній зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі відповідачем-1 зобов`язань по кредитному договору. В порушення вимог статей 526, 553, 554, 610, 612 ЦК України та умов договору відповідачі зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконали, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 04.02.2019 дорівнює 104387,86 грн, з яких 90273,94 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14113,92 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за період з 01.06.2014 по 30.04.2015. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просить розглянути справу за відсутності представника Банку, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідачі вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. 16.05.2019 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про перенесення судового засідання у зв`язку з тим, що він та його дружина інформацію про позов та про відкриття провадження у даній справі не отримували. Враховуючи наведене клопотання відповідача [PERSON] , суд відклав судове засідання з 16.05.2019 на 05.06.2019 та засобами електронного зв`язку направив відповідачу позовні матеріали, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та судову повістку. 03.06.2019 на електронну адресу суду вдруге надійшло клопотання відповідача [PERSON] ., в якому в якому він зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.05.2019 на 05.06.2019 призначений розгляд справи та у зв`язку з його відрядженням він просить справу не розглядати, оскільки має інформацію та документи, без яких неможливо розглянути справу по суті та які він надасть в судовому засіданні; додає наказ від 03.06.2019 про відрядження директора ТОВ «Технології генерації інсталяції-груп» [PERSON] у м. Київ. За приписами ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для повторного відкладення судового засідання за клопотанням відповідача, оскільки, по-перше, відповідачі 05.06.2019 вдруге не з`явились в судове засідання, по-друге, наведені [PERSON] причини неявки до суду не можна вважати поважними, адже необхідність віддання пріоритету прийняття ним участі у зазначених ним заходах, а не в судовому засіданні по даній справі, відповідачем жодним чином не обґрунтована. Також суд враховує, що відповідачі не скористались своїм правом надання до суду відзиву на позов з повідомлення інформації та наданням доказів на її підтвердження у строки, визначені ухвалою суду та ЦПК України. Отже, в силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. 10.10.2013 між позивачем та відповідачем-1 укладений кредитний договір №255/10/2013/0316, відповідно до умов якого відповідач-1 отримав від Банку кредит в розмірі 104197,00 грн зі сплатою 16,7% річних. Процентна ставка за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором, встановлена у розмірі 21,7% річних. Кредит надано з 10.10.2013 по 09.10.2018 (а.с.15-19). За виконання відповідачем-1 умов укладеного кредитного договору відповідати перед Банком зобов`язався відповідач-2, про що 10.10.2013 між ним та Банком укладено договір поруки №2203/128-01 (а.с.20-22). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №255/10/2013/0316 вбачається, що станом на 04.02.2019 заборгованість за наданим кредитом становить 104387,86 грн, з яких 90273,94 грн - заборгованість по тілу кредиту, 14113,92 грн - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту (а.с.6-14). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики (параграфа 1 цієї глави), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст.ст.526, 527, 530, 541 ЦК України (глава 48 - виконання зобов`язання) зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону; солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Положеннями ст.625 ЦК України (глава 51 - правові наслідки порушення зобов`язання; відповідальність за зобов`язання) передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.ст.553, 554 ЦК України (глава 49 - забезпечення виконання зобов`язання) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з п.п.1.2, 1.3 згаданого вище договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в порушення норм закону та умов договору відповідачі зобов`язання за укладеним ними з Банком кредитним договором належним чином не виконали, доказів на спростування чого до суду не надали, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного.

Outcome: approved