Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яке є правонаступником ЗАКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - [PERSON]) звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, яку в подальшому неодноразово уточнювало згідно якої просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту на загальну суму 24812,65 грн., а також судовий збір у розмірі 250,63 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Банком і [PERSON] 15.01.2008р. був укладений кредитний договір б/н на загальну суму 7791,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 7791,00 грн. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2014р. перед позивачем виникла заборгованість, яка складає загальну суму по кредиту, процентам, комісії, штрафам 24812,65 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній ухиляється від добровільного погашення заборгованості. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі. Також, представник позивача пояснила суду, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, про що дав згоду відповідач, підписавши заяву від 15.01.2008р. Відповідач, який за його клопотанням відповідно до вимог\~ст. 158-1 ЦПК України\~брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволені позову, пояснивши, що заяву позичальника підписував, однак договір про надання кредиту не підписував та кредит не получав так як йому було відмовлено у видачі кредиту у звязку з непогашенням заборгованості по іншим кредитам. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, вивчивши надані сторонами письмові докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між Банком (а.с. 19, 21, 22, 110-111, 114, 115, 116, 144, 146, 147) та [PERSON] (а.с. 17-18, 106-108, 142-143) 15 січня 2008 року відповідно до заяви та Умов та правил надання банківських послуг був укладений кредитний договір б/н на підставі якого позивач передав кредит відповідачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до зазначеної заяви відповідач зобов'язався дотримуватись умов та правил надання банківських послуг (а.с. 10-16, 92-105, 124, 136-141). Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязався виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6. договору при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених наявним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язався сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. \~На підставі п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір\~діє на протязі 12 місяців з часу підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Факт отримання кредитної картки та ПІН-коду саме відповідачем підтверджується власноручним підписом [PERSON], витягом з бази даних ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на якому міститься фото відповідача (а.с. 10 зворот, 124 зворот, 163-164, 165). Особа відповідача встановлена на підставі паспорта громадянина України серії КМ № 392189, виданого 13 червня 2006 року Арцизьким РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 17-18, 106-108, 142-143). Такі ж відомості про серію і номер паспорта відповідача містяться і в заяві позичальника, яку заповнював відповідач власноручно. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобовязання не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка, згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 30.04.2014р. з урахуванням заборгованості по кредиту, процентам, комісії, штрафам склала загальну суму 24812,65 грн. (а.с. 6-9, 84-90, 126-129). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Судом встановлено, що позивачем на підставі заяви був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, однак, відповідач всупереч вимогам чинного законодавства та Умов та правил надання банківських послуг належним чином свої зобовязання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконав та не здійснював повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачем. Позивачем на підтвердження позовних вимог, надано до суду розрахунок заборгованості правильність якого перевірена судом, згідно якого загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 30.04.2014р. складає 24812,65 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 5954,90 грн., заборгованість за процентами 13210,05 грн., заборгованість по комісії 4228,05 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процента складова) 1169,65 грн. (а.с. 6-9, 84-90, 126-129). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором, суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Суд зазначає, що [PERSON], як відповідач, мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність нарахування заборгованості в стадії судового розгляду справи, однак заперечень проти суми позову відповідач не надав. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову давало суду право обмежитися доказами, наданими до суду позивачем. Судом не встановлено, що боржник не виконав зобов'язання в повному обсязі по поверненню кредиту внаслідок випадку або непереборної сили, тому відповідач має сплатити штрафні санкції по кредиту. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач не довів суду обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, що він не получав кредиту. Крім того, в ході судового розгляду справи відповідач підтвердив, що в заяві підпис про отримання кредитної картки та ПІН-коду зроблений ним (а.с. 10 зворот), однак відповідач не довів суду обставини, на які він посилався, як на підставу своїх заперечень, що фактично кредитну картку та ПІН-код, а також кредит не отримував, а згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 24812,65 грн. Таким чином суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд не бере до уваги письмові докази, а саме виписки по особовому рахунку № 4149605359465176 за період з 24.05.2000р. по 24.06.2015р. (а.с. 66-72, 75-81, 130-135), так як кредитний договір був укладений 15.01.2008р., а виписка по особовому рахунку № 4149605359465176 складена за період з 24.05.2000р. по 24.06.2015р., довідку № 12 від 14.01.2008р. (а.с. 63), оскільки представник позивача не обґрунтував на підтвердження чого надані зазначені письмові докази та вони не містять інформації щодо предмета доказування у наявній справі, відповідно до ст. 58 ЦПК України та не стосуються предмету спору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved