Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» звернулося до суду з зазначеним позовом до іпотекодавця [PERSON] . Обгрунтувало його наступним. 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» («ВАТ «Кредитпромбанк», надалі Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд», як позичальником, було укладено Кредитний договір № 04/24/08-КЛТ, що діє зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами до кредитного договору: № 1 від 27.06.2008 року, № 2 від 7.07.2008 року, № 9 від 31.07.2009 року, № 10 від 17.08.2009 року, № 19 від 25.06.2010 року, № 20 від 5.08.2010 року, № 27 від 31.07.2012 року, які є невід»ємною частиною договору. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором Банком було укладено договір іпотеки № 04/24/1 03/08-КЛТ від 07.07.2008 року з [PERSON]. Згідно нього предметом іпотеки є: 1)Коптильний цех загальною площею 239,8 кв. м, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Глобинський район, селище Градизьк, вул. Калініна, буд. 2-А, та належить Іпотекодателю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВСВ № 993540 від 20.06.2014 року, посвідченого Градизькою державною нотаріальнок конторою за реєстрованим № 1224, державна реєстрація проведена комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № 1, запис № 13, реєстраційний номер 11119720; 2)Нежитлове приміщення магазину - офісу, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Шевченко, буд. 55, загальною площею 90,8 кв. м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № 7 від 18.02.1998 року, виданого Кременчуцьким управлінням житлово-комунального господарства міської ради Полтавської області, державна реєстрація проведена комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстрацій комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № ОН-1, запис № 2, реєстраційний номер 14966245. 27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк), а в розумінні вказаного договору Продавцем, та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги ( про заміну кредитора у зобов'язанні). Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується виписками з особового рахунку Позичальника, який отримав кілька траншів кредитних коштів. Позичальник не виконує зобов'язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором в частині своєчасного та повного погашення кредиту, чим істотно порушує умови Кредитного договору. Станом на 17.06.2015 року його заборгованість, згідно наданого позивачем розрахунку, становить 17 687 025,57 грн. (сімнадцять мільйонів шістсот вісімдесят сім тисяч двадцять п'ять гривень 57 копійки), з якої : -9409960, 85 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом; -2269218.50 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; -4669916,00 грн. прострочені відсотки за кредитом; -1126153,44 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; -141536,12 3% річних за невчасне повернення кредиту; -70240, 65 грн. 3% річних за невчасне повернення відсотків. У зв'язку з невиконанням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, 17 грудня 2013 року за вих. № 18.2 - 684 та № 18.2-683 Боржнику та Іпотекодавцю було направлено претензії з вимогою виконати порушені зобов'язання та сплатити борг, що виник у зв'язку з невиконанням Кредитного договору, проте, ні Позичальник та Іпотекодавець, борг за кредитним договором не погасили. Посилаючись на викладене, позивач прохав: -в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 04/24/08-КЛТ від 27.06.2008 року в розмірі 17 687 025,57 грн. звернути стягнення за іпотечним договором № 04/24/1 03/08-КЛТ від 29.07.2008 року, шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (кол ЄДРПОУ 34047020, п/р 373910011 в АТ «Дельта Банк», МФО 380236) права власності на предмет іпотеки, що належить [PERSON] (39600. [ADDRESS], ідентифікаційний код: [NUMBER]), а саме: коптильний цех, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Глобинський район, селище Градизьк, вул. Калініна, буд. 2-А, та нежитлове приміщення магазину - офісу, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Шевченко, буд. 55; -визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020, п/р 373910011 в АТ «Дельта Банк», МФО 380236) право власності на вказане майно; - покласти на відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримувала, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позові, прохала задовольнити його. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Направив заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій прохав позов задовольнити, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на законі та умовах договорів (кредитного та договору іпотеки). У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У судових засіданнях представники відповідача - [PERSON], [PERSON], позов не визнали з підстав, зазначених у письмовому запереченні. Вказували, зокрема, що позивачем пропущено строк позовної давності. Надано заяву про її застосування. [PERSON] наполягав на тому, що всі додаткові угоди до договору поруки, починаючи з додаткової угоди № 3, підписані не [PERSON], а іншою особою, що доведено в рамках порушеного кримінального провадження. Відтак, останнім зобов»язанням, взятим [PERSON] за договором іпотеки є розмір основного зобов»язання в сумі 10230000 грн. зі строком погашення до 6.07.2012 року. Позивач звернувся до суду лише 10.07.2015 року, тобто, після спливу трирічного терміну звернення, доказів поважності причин пропуску строку позовної давності не надав. Крім цього, представник відповідача вказував, що без проведення попередньої оцінки іпотечного майна, здійснити його передачу позивачу неможливо. На суд покладено імперативний обов»язок визначити вартість іпотечного майна на підставі оцінки суб»єкта оціночної діяльності, складеної не раніше, ніж за 6 місяців до винесення рішення про визнання права власності. Оцінка , наявна в справі, проведена раніше, тому чинною не вважається. Також зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, згідно правових позицій ВСУ виключно позасудовий спосіб захисту прав кредитора. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд», у судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, встановив наступне. 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» («ВАТ «Кредитпромбанк» надалі Банк)) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд», як позичальником, було укладено Кредитний договір № 04/24/08-КЛТ, що діє зі змінами та доповненнями. Пунктом 1.1 Кредитного договору встановлено, що Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в межах загальної суми 9 000 000,00 грн. (дев'ять мільйонів гривень 00 копійок). Відповідно до пункту 1.2 Кредитного договору, зобов'язання Банку щодо надання кредитів та зобов'язання Позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші права та зобов'язання Сторін, передбачені цим Договором, виникають з моменту укладання Сторонами додаткових договорів про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього Договору, в сумах, зазначених в таких Додаткових договорах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1 цього Договору та термін його кінцевого повернення, визначається Додатковими договорами, але не пізніше строку, встановленого пунктом 3.4.4 цього Договору. Відповідно до п. 3.4.4 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повністю погасити заборгованість за кредитами не пізніше 26 червня 2009 року. Процентні ставки та валюта кредитування встановлюються в Додаткових угодах за кожним кредитом (пункт 2.7 Кредитного договору). Позичальник зобов'язаний сплачувати банку нараховані проценти за кожним кредитом, наданим згідно з додатковими угодами (пункт 3.4.3 Кредитного договору). Згідно пункту 3.4.9 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами сплатити Банку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період наявності простроченої заборгованості за кредитами та/або процентами. 27.06.2008 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої Позичальнику надано кредит в сумі 5 500 000,00 грн. (п'ять мільйонів п'ятсот тисяч гривень 00 копійок) строком не пізніше 26.06.2009 року, процентна ставка встановлена в розмірі 25 % річних. 07.07.2008року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої Позичальнику надано кредит в сумі 3 500 000,00 грн. (три мільйони п'ятсот тисяч гривень 00 копійок) строком не пізніше 26.06.2009 року, процентна ставка встановлена в розмірі 25 % річних. 31.07.2009року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 9 до Кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої Позичальнику надано кредит в сумі 1 681 380,23 грн. (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча гривень 23 копійки) строком не пізніше 26.06.2010 року, процентна ставка встановлена в розмірі 30 % річних. 17.08.2009року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 10 до Кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої Позичальнику надано кредит в сумі 399 725,02 грн. (триста дев'яносто дев'ять тисяч сімсот двадцять п'ять гривень 02 копійки) строком не пізніше 26.06.2010 року, процентна ставка встановлена в розмірі 30 % річних. 25.06.2010року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 19 до Кредитного договору, відповідно до пункту 2 якої Позичальник зобов'язується повністю погасити заборгованість за кредитами не пізніше 09.07.2010 року. 05.08.2010 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 20 до Кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої Позичальнику надано кредит в сумі 10 230 000,00 грн. (десять мільйонів двісті тридцять тисяч гривень 00 копійок) строком не пізніше 06.07.2012 року, процентна ставка встановлена в розмірі 18 % річних. 31.07.2012 року між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 27 до Кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої Кредитний договір укладений в новій редакції. Пунктом 1.1 Кредитного договору встановлено, що Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в межах загальної суми 13 000 000,00 грн. (тринадцять мільйонів гривень 00 копійок). Пунктом 1.2. Кредитного договору встановлено, що зобов'язання Банку щодо надання кредитів та зобов'язання Позичальника щодо повернення кредитів, сплати процентів, а також інші права та зобов'язання Сторін, передбачені цим Договором, виникають з моменту укладання Сторонами додаткових договорів про надання кредитів, які є невід'ємними частинами цього Договору, в сумах, зазначених в таких Додаткових договорах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1. цього Договору та термін його кінцевого повернення, визначається Додатковими договорами, але не пізніше строку, встановленого пунктом 3.4.4 цього Договору. Відповідно до п. 3.4.4 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повністю погасити заборгованість за кредитами у терміни, визначені відповідними Додатковими договорами, але в будь-якому випадку не пізніше 06 серпня 2013 року. Процентна ставка встановлюється в Додаткових договорах, але в будь-якому разі не більше 15 % (п'ятнадцяти) процентів річних (пункт 2.6 Кредитного договору). Згідно пункту 5.1 Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строків виконання грошового зобов'язання, встановлених у Кредитному договорі Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період невиконання зобов'язань за Кредитним договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з дня виникнення прострочки. 27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк), а в розумінні вказаного договору Продавцем, та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупцем) був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги ( про заміну кредитора у зобов'язанні). Відповідно до пункту 2.1 Договору купівлі-продажу, Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх [PERSON], а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну Ціну. Згідно з п. 2.3 Договору купівлі-продажу, Права вимоги переходять від Продавця до [PERSON] та обов'язки Продавця передати Права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання Продавцем та [PERSON] приймання-передачі Прав вимоги. У відповідності до пункту 7.1 Договору купівлі-продажу, цей Договір набуває чинності у момент його підписання Сторонами та нотаріального посвідчення і залишатиметься чинним до моменту виконання Сторонами своїх зобов'язань за ним у повному обсязі. Відповідно до Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу Прав вимоги за кредитами від 27 вересня 2013 року, право вимоги за Кредитним договором № 04/24/08-KJIT від 27.06.2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та TOB «МЖК Житлобуд» перейшло до AT «Дельта Банк». Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло статусу Нового кредитора за кредитним договором укладеним між TOB «МЖК Житлобуд» та ПАТ «Кредитпромбанк» та всіма договорами забезпечення. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується виписками з особового рахунку Позичальника. Позичальник не виконує зобов'язання по погашенню заборгованості за Кредитним договором, чим істотно порушує умови Кредитного договору. Станом на 17.06.2015 року, його заборгованість, згідно розрахунку наданого позивачем, становить 17 687 025,57 грн. (сімнадцять мільйонів шістсот вісімдесят сім тисяч двадцять п'ять гривень 57 копійки), з якої : -9409960, 85 грн. сума заборгованості за простроченим кредитом; -2269218.50 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; -4669916,00 грн. прострочені відсотки за кредитом; -1126153,44 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; -141536,12 3% річних за невчасне повернення кредиту; -70240, 65 грн. 3% річних за невчасне повернення відсотків. Для забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором Банком було укладено договір іпотеки № 04/24/1 03/08-КЛТ від 07.07.2008 року з [PERSON]. Згідно нього предметом іпотеки є: 1)Коптильний цех загальною площею 239,8 кв. м, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Глобинський район, селище Градизьк, вул. Калініна, буд. 2-А, та належить Іпотекодателю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВСВ № 993540 від 20.06.2014 року, посвідченого Градизькою державною нотаріальнок конторою за реєстрованим № 1224, державна реєстрація проведена комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № 1, запис № 13, реєстраційний номер 11119720; 2)Нежитлове приміщення магазину - офісу, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Шевченко, буд. 55, загальною площею 90,8 кв. м., та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № 7 від 18.02.1998 року, виданого Кременчуцьким управлінням житлово-комунального господарства міської ради Полтавської області, державна реєстрація проведена комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в реєстраційній книзі № ОН-1, запис № 2, реєстраційний номер 14966245. У зв'язку з невиконанням Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, 17 грудня 2013 року за вих. № 18.2 - 684 та № 18.2-683 Боржнику та Іпотекодавцю направлено претензію з вимогою виконати зобов'язання та сплатити борг, що виник у зв'язку з невиконанням Кредитного договору. Позичальник та Іпотекодавець, борг за кредитним договором не погасили. Статтею 509 ЦК України\~передбачено, що зобовязання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог\~статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~зі статтею 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За статтею 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. Згідно зі\~статтею 530 цього Кодексу, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 549 цього Кодексу в разі порушення зобовязання боржник зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно до вимог\~статті 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором\~\~встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з\~\~розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За приписом ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржником, а в разі невиконання вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, забезпечених іпотекою, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»). П.4.2 іпотечного договору № 04/24/І 03/08 передбачено , що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення Боржником умов кредитного договору, або порушення Іпотекодавцем умов цього договору. Відповідно п.4.3 цього ж іпотечного договору при настанні випадків, передбачених п.4.2 цього договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавця про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов»язання , забезпечені іпотекою, не будуть виконані , Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: набуває право власності на майно; від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним Іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого (Іпотекодавця) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації , будуть направлені на задоволення вимог Іпотекодержателя. Таким чином, іпотечний договір містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя та вказує їх способи. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 30.03.2016 року, справа № 6-1851цс 15, визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому суд не наділений повноваженнями вирішувати питання таким способом. З огляду на встановлені обставини, суд у задоволенні позову відмовляє. Інші докази: позивача для підтвердження позовних вимог (звіти про оцінку іпотечного майна, рішення господарського суду Полтавської області від 16.09.2015 року у справі № 917/1356/15) , відповідача на заперечення позову з інших підстав (заява про застосування позовної давності), до уваги не взято, оскільки вони мотивують судовий порядок вирішення спору, що в конкретному випадку суд визнав незаконним .

Outcome: dismissed