Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якому зазначив, що 26.11.2012р. між Банком та [PERSON] було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії №0272042425БН/2012-11. Згідно умов договору Банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 7 500,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних за користування кредитом, з кінцевою датою погашення 31 жовтня 2014 року. Використовуючи свою платіжну картку відповідач отримував грошові кошти в межах встановленого кредитним договором ліміту. Починаючи з жовтня 2014 року відповідач фактично перестав сплачувати кредит, чим порушив свої зобов'язання за договором. Банк звернувся до відповідача з претензією про погашення заборгованості від 18.11.2014 року за № 075-13/2691, але відповідач претензію не отримав та кредит не погасив. Станом на 17 серпня 2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 1 114,20 грн. і складається з: 623,57 грн. - заборгованість за кредитом; 206,49 грн. - заборгованість по процентам за період з 29.08.2014р. по 30.07.2015р.; 43,25грн. - пеня, за порушення строків погашення процентів за період 31.10.2014 - 17.08.2015 р.; 240,89 грн. - пеня, за порушення строків погашення кредиту за період 01.10.2014 - 17.08.2015р. На підставі викладеного просять стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 1 114,20 грн. та сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'явився, про слухання справи сповіщався належним чином. Як вбачається з довідки сектору адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 15.09.2015р., [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], саме за адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, неотримання відповідачем поштового відправлення суд вважає відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки він не повідомив суд про причини своєї неявки, суд вважає причину його неявки неповажною, а тому відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.пп.п.6.1.2 та 7.2.1 Кредитного договору Позивач має право вимагати дострокового погашення кредиту у разі порушення умов Кредитного договору, а Відповідач зобов'язаний погасити кредит у строк зазначений у такій вимозі. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Суд встановив, що 26.11.2012 року між ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України та [PERSON] було укладено Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №0272042425БН/2012-11. Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3 кредитного договору Банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом не більше 7500,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 36% річних. Дії кредитної лінії припиняється 31.10.2014 року. У цей же термін позичальник зобов'язаний погасити кредитору усю існуючу заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом. Згідно п.п.6.1.1, 6.1.2. кредитного договору кредитор має право вимагати від позичальника виконання ним обов'язків щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у строки, визначені цим договором, а також вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у разі невикористання останнім будь-яких умов цього Договору або у разі невикористання останнім будь-яких умов цього договору або у разі, якщо протягом одного календарного місяця організація не проводить зарахування заробітної плати позичальника на картковий рахунок. Згідно п.п.6.2.1, 7.2.1 позичальник має право отримати та користуватися кредитом на умовах, визначених договором та зобов'язався повернути кредитору кредит не пізніше терміну, вказаного в п.2.2. цього договору, а у випадку надіслання кредитором вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту, у тому числі, якщо така вимога буде обумовлена не проведенням організацією протягом одного календарного місяця зарахування заробітної плати позичальника на картковий рахунок - не пізніше терміну вказаного у відповідній вимозі кредитора. Відповідно п.п. 9.1., 9.2. Кредитного договору Відповідач сплачує пеню за кожний день прострочки до дати повернення кредиту або сплати процентів за кредитом, в розмірі подвійної ставки НБУ. Використовуючи платіжну картку відповідач [PERSON] отримував грошові кошти в межах встановленого кредитним договором ліміту, що підтверджується поточною випискою за контрактом, яка міститься в матеріалах справи. Станом на 17.08.2015 року, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 1 114,20 грн. і складається з: 623,57 грн. - заборгованість за кредитом; 206,49 грн. - заборгованість по процентам за період з 29.08.2014р. по 30.07.2015р.; 43,25грн. пеня, за порушення строків погашення процентів за період 31.10.2014 - 17.08.2015 р.; 240,89 грн. пеня, за порушення строків погашення кредиту за період 01.10.2014 - 17.08.2015 р. Враховуючи, що строк виконання зобов'язання сплинув, відповідач в порушення умов договору кредит не повернув та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач обґрунтовано, звернувся до суду з вимогами про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку взяті на себе зобов'язання не виконує, суд з метою захисту майнових прав та інтересів банківської установи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з відповідача суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved