Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору № ICKGMCUI.217483.005 від 30 січня 2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, яка підлягає сплаті щомісячно до 25 числа за попередній місяць. Позичальник порушив умови договору, у звязку з чим станом на 1 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 4551 грн. 61 коп., а саме: 848 грн. 23 коп. поточна заборгованість за кредитом; 1149 грн. 39 коп. прострочена заборгованість по тілу екредиту; 32 грн. 52 коп. поточна заборгованість за процентами; 1246 грн. 95 коп. прострочена заборгованість за процентами та пеня в розмірі 1274 грн. 52 коп., яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подала заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.217483.005, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 36 % річних. Позичальник взяв на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту та відсотків. Умовами договору передбачено щомісячний мінімальний платіж 10% від суми заборгованості, який підлягає сплаті щомісячно до 25 числа за попередній місяць (а.с.4-5). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 1 липня 2015 року становить 3277 грн. 09 коп.: 848 грн. 23 коп. поточна заборгованість за кредитом; 1149 грн. 39 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 32 грн. 52 коп. поточна заборгованість за процентами; 1246 грн. 95 коп. прострочена заборгованість за процентами (а.с.3). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так умовами кредитного договору передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Згідно з розрахунком позивача пеня складає 1274 грн. 52 коп. (а.с. 3). 29 серпня 2014 року Банк надсилав Позичальнику вимогу щодо погашення заборгованості (а.с.6-7), проте доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та пені законними та обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved