Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує, що 04.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору Позичальник зобов'язання за договором належним чином не виконував. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] Позичальник - [PERSON] помер. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Вказує, що спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини у строк з 16.07.2016 року по 16.01.2017 року. Також вказує, що спадкоємець - [PERSON], постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вона є такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги, до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Вказує, що на виконання вимог вищевказаної норми закону ним (позивачем) 07.12.2016 року була направлена претензія кредитора до Другої Черкаської державної нотаріальної контори. 20.12.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» було отримано відповідь Другої Черкаської державної нотаріальної контори в якій зазначалося, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шусть місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Вказує, що відповідачка [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов'язання померлого Позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України так, як відповідачка [PERSON] не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме в шість місяців від дня відкриття спадщини. Також вказує, що відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 29.01.2018 року спадкоємцю [PERSON] направлено лист-претензію, відповідно до якої ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив свої вимоги, однак останньою ніяких дій вчинено не було. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Вказує, що на день смерті Позичальника - [PERSON] його заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором б/н від 04.04.2011 року складає 6064 грн. 32 коп., з яких: 4199 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом, 1814 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками, 50 грн. - пеня. А тому, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь пат КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 04.04.2011 року в сумі 6064 грн. 32 коп. та судовий збір по справі. Ухвалою суду від 05.04.2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача, не з'явився не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. В судовому засіданні 30.05.218 року відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що її чоловік - [PERSON] укладав кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» та отримував кредитні кошти, однак в якій сумі їй невідомо. Також пояснила, що спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка складається з квартири в якій вони проживали та були зареєстровані. Крім того, пояснила, що позивач не звертався до неї з вимогою у передбачений ст. 1281 ЦК України строк, до того ж їй невідома сума боргу її чоловіка перед позивачем. В судове засідання 20.12.2018 року відповідачка [PERSON] не з'явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Суд, заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], дані в судовому засіданні 30.05.2018 року, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦПК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦПК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦПК України, відповідно до якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, що передбачені договором. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг. Наведене відповідає положенням ч. 1 ст. 634 ЦПК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил банківських послуг Позичальник зобов'язався у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту, оплати винагороди. Відповідно до п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг - за користування Кредитом протягом пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки по пільговій процентній ставці 0,01% річних від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем в якому були здійснені трати, за користування кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, визначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг термін внесення мінімального обов'язкового платежу по Кредиту, а також овердрафту - до 1-ого числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно Тарифу від суми поточних боргових зобов'язань. Платіж включає в себе відсотки за користування Кредитом, передбачені Тарифом, частину заборгованості по тілу кредиту, штраф, згідно цих Умов. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських послуг на боргові зобов'язання за Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Пунктом 1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна Cold»: Пільговий період по карті становить - до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) - 2,5%, за тратами з 01.04.2013 року - 2,3%; за тратами з 01.09.2014 року - 2,7%; за тратами з 01.04.2015 року - 3,5%; Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: Пеня (1) - 0,233% (нараховується за кожний день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; Пеня (2) - 0,233% (нараховується за кожний день прострочки кредиту на суму загальної заборгованості за кожен день прострочення) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. В судовому засіданні встановлено, що Позичальник [PERSON] отримав кредитну карту «Універсальна Cold» та кредитні кошти, однак свої зобов'язання за Кредитним договором б/н від 04.04.2011 року не виконав, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов'язань з оплати кредиту, відсотків за його користування. Також в судовому засіданні встановлено що Позичальник [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від [INFO] (а.с. 46). З цього часу ПАТ КБ «Приватбанк» припинив нараховувати Позичальнику відсотки, пеню, штрафні санкції та в порядку ст. 1281 ЦК України 01.12.2016 року звернувся до нотаріальної контори з претензією кредитора. Як вбачається з розрахунку заборгованості Позичальника [PERSON] заборгованість останнього за Кредитним договором від 04.04.2011 року становить 6064 грн. 32 коп., з яких: 4199 грн. 72 коп. - заборгованість за кредитом, 1814 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками, 50 грн. - пеня. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5, з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Як вбачається з відповіді нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори від 09.12.2016 року № 2431/02-14 спадкова справа № 609/2016 після смерті Позичальника - [PERSON] заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкоємців померлого, ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Такими чином спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття спадщини або відмову від неї в строк з [INFO] по 16.01.2017 року. Як вбачається із матеріалів справи, спадкоємцем, який постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, є його дружина - [PERSON], що стверджується даними паспорта Позичальника [PERSON] та [PERSON], де зазначене одне місце реєстрації: [ADDRESS]. До того ж, в судовому засіданні 30.05.2018 року відповідачка [PERSON] пояснила, що спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка складається з квартири в якій вони проживали та були зареєстровані. Оскільки відповідачка [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS], і вона не відмовилася від прийняття спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме в 6 місяців з дня відкриття спадщини, вона є такою, що прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі і кредитні зобов'язання померлого Позичальника перед ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором від 04.04.2011 року. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки відповідачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], тому вона, в силу ст. 1282 ЦК України, зобов'язана задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вартість майна одержаного [PERSON] в спадщину - квартири, на думку суду, дозволяє задовольнити вимоги кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором б/н від 04.04.2011 року на суму 6064 грн. 32 коп. А тому, враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 04.04.2011 року в сумі 6064 грн. 32 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved