Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 004-13995-160713. Відповідно до п.п. 2.7 частини 2 вказаного Договору Банк відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Протягом строку кредиту за користування кредитними коштами відповідач сплачує Кредитору проценти, виходячи із розміру процентної ставки - 0,01 % в рік. За обслуговування кредитної заборгованості також встановлюється пільговий період у 6 місяців, протягом якого розмір комісії складає 0,00%. Після закінчення пільгового періоду розмір комісії складає 0,00%, що передбачено п.п.2.4,2.5 частини 2 Договору. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав, надавши відповідачу споживчий кредит у сумі 10 250,14 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний [PERSON] у Договорі. Однак позичальник свої зобов'язання по договору не виконав, відтак станом на 10.07.2014 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі - 10 128,55 грн. Тому просить стягнути з нього вказану суму, а також понесені банком судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить розглянути справу у його відсутності. Водночас зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Оцінивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 004-13995-160713. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Письмова форма договору визначається ст. 207 ЦК України і вважається додержаною, якщо воля сторін виражена (зафіксована) в одному документі або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Як регламентовано ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозицій однієї сторони укласти договір ( оферти) і прийняття пропозицій (акцепту) другою стороною. В той же час відповідно до частини 2 вказаного Договору позивач надає позичальникові споживчий кредит в сумі 10 250,14 грн. на строк 37 місяців. Процентна ставка є фіксованою , її розмір становить 0,01 % річних. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості перші шість місяців встановлюється на рівні 0,00 % в місяць, починаючи із сьомого місяця користування кредитом - 1,40 % в місяць. При цьому у відповідності до п.2.3 частини 3 цього договору відповідач до підписання пропозицій був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Також встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав, надавши відповідачеві споживчий кредит в сумі 10 250,14 грн. Однак як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку за кредитним договором № 004-13995-160713 станом на 10.07.2014 року за [PERSON] рахується заборгованість на загальну суму 10 128,55 грн., яка охоплює заборгованість за сумою кредиту - 9 410,49 грн., заборгованість за відсотками - 0,56 грн., заборгованість за комісіями 717,50 грн. Так, відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Виходячи з вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів. З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що відповідачем було не дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн., тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved