Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5385 від 04 листопада 2011 року. В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 80000,00 грн. зі сплатою 18 % строком на 60 місяців із кінцевим терміном повернення не пізніше 03 листопада 2016 року, а відповідач зобовязався щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1333,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку починаючи з 04 листопада 2011 року. У звязку з тим, що позичальник неналежним чином виконував передбачені договором зобовязання щодо сплати кредиту та нарахованих процентів, станом на 11 квітня 2017 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 54142,00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 31296,86 грн., заборгованості по процентам 11796,91 грн., інфляційне збільшення заборгованості 9348,10 грн., три проценти річних від простроченої суми 1700,13 грн. На підставі вищенаведеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підставам. Судом встановлено, що 04 листопада 2011 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5385. Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах Договору грошові кошти в сумі 80000,00 грн., а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,00 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03 листопада 2016 року на споживчі потреби (ремонт квартири). Згідно п.п.1.4.1, 1.4.2 цього договору, сторони погодились з тим, що зобовязання банку надати кредит виникає з моменту виконання в тому числі сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 800,00 грн. та комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 400,00 грн. протягом 1 робочого дня з моменту підписання цього договору, та умови укладення в забезпечення виконання зобовязань за цим договором договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: 86133, [ADDRESS]. Відповідно до п.1.5 кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно до останнього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1333,33 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк», починаючи з 04.11.2011 року на відповідні рахунки позичальника. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 03 листопада 2016 року. Відповідно до п.п.4.3.1, 4.3.2 договору позичальник зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором, повернути кредит в сумі 80000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно п.5.1 договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у позові. З копії розпорядження операційному відділу від 04.11.2011 року, долученої до матеріалів справи, та з виписки по кредитному рахунку відповідача, вбачається, що банк виконав своє зобовязання по кредитному договору та видав готівкою кошти позичальнику в розмірі 80000,00 грн. В порушення умов кредитного договору, відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, останній платіж на погашення основного боргу та нарахованих відсотків було здійснено нею 28.10.2014 року, у зв'язку з чим станом на 11.04.2017 р. позивачем нарахована заборгованість в розмірі 54142,00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 31296,86 грн., заборгованості за процентами 11796,91 грн., інфляційне збільшення заборгованості 9348,10 грн., три проценти річних від простроченої суми 1700,13 грн. Позивачем для кожного чергового платежу на погашення основного боргу та процентів за користування кредитом, що не був сплачений боржником, здійснено розрахунок інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості, а саме: 6526,02 грн. від простроченої заборгованості за основним боргом за період з січня 2015 року по березень 2017 року; 2822,08 грн. від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом за період з грудня 2014 по березень 2017 року, а всього 9348,10 грн., а також трьох процентів річних від прострочених сум заборгованості, а саме: 1219,22 грн. від простроченої заборгованості за основним боргом за період з 06 січня 2015 року по 10 квітня 2017 року; 480,91 грн. від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 02 грудня 2014 року по 10 квітня 2017 року, а всього 1700,13 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за вищенаведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за основним боргом в розмірі 31296 грн. 86 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 11796 грн. 91 коп., інфляційного збільшення заборгованості за основним боргом в розмірі 6526 грн. 02 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості за основним боргом в розмірі 1219 грн. 22 коп., а всього в сумі 50839 гривень 01 копійка. Проте суд дійшов висновку про те, що позивачем залишились не обґрунтованими вимоги в частині нарахування інфляційного збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 2822 грн. 08 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 480 грн. 91 коп., а всього в сумі 3302 грн. 99 коп., виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналізуючи практику застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, Верховний суд України в своєму листі щодо питання, повязаного з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, вказав на те, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Постановою Пленуму Верховного Суду №15 від 18.12.2009 року «Про судову практику в справах про банкрутство» висловлена правова позиція про те, що до складу грошових вимог кредитора зараховується заборгованість за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів та позики з урахуванням процентів, які зобов'язаний сплатити боржник, а також індекс інфляції від суми основного боргу та три проценти річних від простроченої суми, нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі, копія якого долучена до матеріалів справи, відсутні відповідні умови договору, які б передбачали можливість такого нарахування. Разом з тим, законом прямо не передбачений такий порядок нарахування заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а також те, що позивачем залишилось не доведеним наявність обовязкових для сторін умов договору з прямою вказівкою щодо іншого порядку їх нарахування, в задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 5385 від 04 листопада 2011 року, що станом на 11 квітня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 2822 грн. 08 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 480 грн. 91 коп., а всього в сумі 3302 грн. 99 коп., слід відмовити. Позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором № 5385 від 04 листопада 2011 року, що станом на 11 квітня 2017 року включає заборгованість за основним боргом в розмірі 31296 грн. 86 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 11796 грн. 91 коп., інфляційне збільшення заборгованості за основним боргом в розмірі 6526 грн. 02 коп., три проценти річних від суми заборгованості за основним боргом в розмірі 1219 грн. 22 коп., а всього в сумі 50839 грн. 01 коп. підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1502,39 грн.

Outcome: partial