Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 31 жовтня 2014 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 7467,99 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у Угоді. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував та станом на 21 грудня 2017 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 17 475 грн. 15 коп. А тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, у поданому до суду письмовому клопотанні розгляд справи просить проводити за його відсутності, вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з повідомлення Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 217 від 23 січня 2018 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [INFO]. У будинку за даною адресою останній не проживає протягом багатьох років. Будь-якою інформацією щодо місця його фактичного проживання та перебування сільська рада не володіє. Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «за зазначеною адресою не проживає». Такі дані вказані у поштовому повідомленні від 31 січня 2018 року, яке повернулося до суду у звязку з неможливістю вручення судової повістки на 22 лютого 2018 року на 12 год. 30 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомлено. Тому, у зв'язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що останній повідомлений належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, 31 жовтня 2014 року між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 7467,99 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у Угоді. Проте, [PERSON] взяті на себе зобовязання за договором не виконував. А тому, станом на 21 грудня 2017 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 17 475 грн. 15 коп., з яких: 6264, 18 грн. заборгованість по тілу кредиту; 3222, 98 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7848, 55 грн. заборгованість по комісії; 139, 44 грн. заборгованість по штрафу. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобовязання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 31 жовтня 2014 року в розмірі 17 475 грн. 15 коп. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved