Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 жовтня 2013 року позивач та фізична особа - резидент України [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), уклали кредитний договір № 002-20062-131007 (надалі за текстом - договір), відповідно до умов якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку (надалі за текстом - Картка), а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Vіsа Класичний, що міститься в Додатку-№ 1 до Договору, та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надає держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 4000 грн. Відповідач не виконує належним чином договірні зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 7656,79 грн., яку разом із судовим збором в розмірі 229,40 грн. позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Позивач у позові просив розглянути справу за відсутності його представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про отримання повістки, у судове засідання повторно не з'явився. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені таки факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 13 жовтня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладений кредитний договір № 002-20062-131007 (а.с.5,6). Відповідно до пункту 1.2. Договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає Держателю платіжну картку і ПІН-код до картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Vіsа Класичний, що міститься в Додатку-№ 1 до Договору, та умовах викладених в правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Банк надає держателю Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту, банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 40000 грн. Банк самостійно один раз на місяць може здійснювати розмір ліміту кредитної лінії а межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Згідно п. 1.5 кредитного договору, кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. На підставі пункту 2.13 Держатель доручає банку здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним договором. Станом на 20 березня 2013 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 7656,79 грн., яка складається з: тіло кредиту - 4122,33 грн., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн., заборгованість за відсотками: 1067,26 грн.; заборгованість за комісіями - 2467,20 грн. (а.с.13). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем, в порушення зазначених вимог, суду не надано ні заперечень до позову, ні доказів у підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. З зазначених підстав з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 7656,79 грн. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн., оплата якого підтверджується платіжним дорученням (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved