Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство «Акцент Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 04.08.2008 року ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № АВРTRC 21350035. Згідно договору ПАТ «Акцент Банк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 17 144,62 грн. на термін до 04.08.2011 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором . Відповідно кредитного договору № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати , відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом , за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом . ПАТ «Акцент банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 17 144,62 грн. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.05.2014 року має заборгованість - 189 017,05 грн., яка складається з наступного: - 15 424.90 грн - заборгованість за кредитом ; - 2 418.82 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4 937.60 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 156 758.73 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором а також штрафи відповідно до договору: - 500.00 грн - штраф ( фіксована частина ). - 8977.00 грн - штраф ( процентна складова ). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відповідь на відзив не надіслав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, направив до суду відзив на позовну заяву та заяву про часткове визнання позову, в яких визнав позов в частині заборгованості за кредитом в розмірі 15 424,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 418,82 грн., та штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована складова) Представник відповідача - адвокат Варавін С.Д. в судове засідання не з`явився, про час та місцеу слухання справи був повідомлений належним чином,направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача [PERSON] , направив до суду заяву про неможливість застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов`язань. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що між ПАТ «Акцент Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 17 144,62 грн. на термін до 04.08.2011 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ «Акцент банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а сам видав відповідачу кредит у розмірі 17 144,62 грн. Відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань та не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року, що не заперечується відповідачем, станом на 20.05.2014 року, відповідач має заборгованість за кредитом в розмірі - 15 424.90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 418.82 грн. Вирішуючи питання за позовними вимогами про стягнення пені та штрафу, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція ВСУ у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року). Умовами договору передбачено два види неустойки за одне і те ж правопорушення, що не відповідає нормам закону в частині цивільної відповідальності, оскільки створює подвійне накладення стягнення на боржника. З розрахунку наданого позивачем встановлено, щостаном на 20.05.2014 року заборгованість зі сплати пені та штрафу складає:156758.73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 8977,00 грн. - штраф (процентна складова). З урахуванням викладеного, та положень ст. 551 ЦК України, суд приходить до висновку, що стягненню за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року підлягає визначений умовами договору пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань у розмірі 8977 грн. Вирішуючи питання за позовними вимогами про стягнення комісії, суд виходить з наступного. Умовами кредитного договору № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року та розрахунком наданим позивачем встановлено, що станом на 20.05.2014 року заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом складає 4 937.60 грн., однак позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надавалися відповідачу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори, як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Саме такий правовий висновок міститься у тексті постанови Верховного Суду України від 06.09.2017 р. у справі № 6-2071цс16. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Проте, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Отже, передбачене умовами кредитного договору № АВРTRC 21350035 від 04.08.2011 року зобов`язання про сплату відповідачем винагороди (комісії), яка за своєю правовою природою не є послугою з надання споживчого кредиту, є нікчемним, тому нарахована позивачем сума заборгованості по комісії (винагороді) у розмірі 4 937.60 грн. не підлягає стягненню з відповідача і на цю суму слід зменшити загальну суму заборгованості за кредитом.

Outcome: partial