Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 10 січня 2013 року відповідач [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н отримав кредит в розмірі 7 834, 72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном її погашенням з 01 по 25 числа кожного місяця шляхом внесення щомісячних платежів. Відповідач підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що така разом з Генеральною угодою, Умовами та правилами і Тарифами складає між ним та позивачем кредитний договір. Оскільки відповідач [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконував, у такого станом на 17 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 12 515,91 грн., з яких: 4 019, 32 грн. заборгованість за кредитом; 2 119, 69 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 5 305, 41 грн. заборгованість за пенею і комісією та 1 071,49 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, тому просить стягнути з відповідача вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій також просив розглянути справу у попередньому судовому засіданні без його участі, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У попередньому судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2013 року відповідач [PERSON] за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н отримав кредит в розмірі 7 834, 72 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном її погашенням з 01 по 25 числа кожного місяця шляхом внесення щомісячних платежів. Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, а саме не здійснював щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такого станом на 17 серпня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 12 515,91 грн., з яких: 4 019, 32 грн. заборгованість за кредитом; 2 119, 69 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 5 305, 41 грн. заборгованість за пенею і комісією та 1 071,49 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Згідно ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Згідно п.п.3,5,6 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Разом з цим, згідно ч.1 та ч.3 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до Генерального договору про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 10 січня 2013 року відповідач [PERSON] погодився з тим, що даний Генеральний договір разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між ним та банком кредитний договір. Так, згідно п.п.2.1.1.5.5.-2.1.1.5.6. вказаного договору позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку невиконання зобовязань за договором, клієнт зобовязався на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), виплати винагороди банку. У відповідності до п.2.1.1.7.6 даного договору при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми боргу по кредитному ліміту з урахування нарахованих та прострочених процентів і комісій. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за Генеральним договором про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 10 січня 2013 року, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у сумі 12 515,91 грн., з яких: 4 019, 32 грн. заборгованість за кредитом; 2 119, 69 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 5 305, 41 грн. заборгованість за пенею і комісією та 1 071,49 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди, а тому суд вважає, що саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved