Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить в рахунок виконання основгого зобов'язання щодо оплати заборгованості в розмірі 521753,87 грн. за договором про надання кредиту № 11375016000 від 25 липня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить відповідачу, а саме на квартиру [ADDRESS], шляхом передачі ПАТ «Дельта банк» права власності на зазначене майно на підставі договору іпотеки № б/н від 25 липня 2008 року, укладеного між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON]; визнати за позивачем право власності на зазначену квартиру; припинити право власності іпотекодавця [PERSON], в тому числі право володіння, користування та розпорядження зазначеною квартирою; витребувати у відповідача та передати позивачу правовстановлюючий документ, а саме: договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 25 липня 2008 року та технічний паспорт на зазначену квартиру; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 25 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке на теперішній час є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого по зазначеному договору є ПАТ «Дельта банк» укладено кредитний договір № 11375016000 з [PERSON], відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 41000,00 дол. США на строк користування кредитними коштами до 25 липня 2029 року включно, зі сплатою 13,5 % річних. Відповідно до кредитного договору [PERSON], як позичальник зобов'язався щомісячно здійснювати часткове погашення кредиту в та відсотків за фактичне використання кредитних коштів відповідно до затвердженого сторонами графіку. Однак свої зобов'язання відповідач не виконував неналежним чином. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідно до договору іпотеки, укладеного між [PERSON] та АІКБ «УкрСиббанк» 25 липня 2008 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1735, відповідачем було передано в іпотеку АІКБ «УкрСиббанк» квартиру [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору позичальник зобов`язання по поверненню кредиту у строк, передбачений кредитним договором не виконав, проценти за користування кредитними коштами не здійснює, в зв'язку з чим, станом на день складання розрахунку, а саме 19 березня 2013 року боржник має заборгованість, строк сплати якої був пропущений, в загальній сумі 65276,35 дол. США. Дана заборгованість на день розгляду справи не погашена, що надає позивачеві право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі пункта 4.1 договору іпотеки, що укладений в забезпечення вимог за кредитним договором з відповідачем у ПАТ «Дельта банк» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» банк має право у випадку порушення боржником основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки в разі якщо боржником не виконані вимоги, що до повного дострокового погашення заборгованості викладені в письмовому повідомленні. Станом на 19 березня 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 11375016000 від 25 липня 2008 року склала 65276,35 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 521753,87 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частокому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, 25 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке на теперішній час є ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого по зазначеному договору є ПАТ «Дельта банк» укладено кредитний договір № 11375016000 з [PERSON], відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 41000,00 дол. США на строк користування кредитними коштами до 25 липня 2029 року включно, зі сплатою 13,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідно до договору іпотеки, укладеного між [PERSON] та АІКБ «УкрСиббанк» 25 липня 2008 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1735, відповідачем було передано в іпотеку АІКБ «УкрСиббанк» квартиру [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 19 березня 2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 11375016000 від 25 липня 2008 року склала 65276,35 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 521753,87 грн. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за таким зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст. 39 ч.1 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. При цьому слід зазначити, що зазначеним Законом не передбачено передача заставного майна у власність банку та є чітка процедура реалізації іпотечного майна. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На підставі пункта 4.1 договору іпотеки, що укладений в забезпечення вимог за кредитним договором з відповідачем у ПАТ «Дельта банк» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. Також, не можливо визнати право власності за позивачем на заставне майно. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд (ст. 317, 319 ЦК України). В силу ст. 88 ЦПК України сторони, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: partial