Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг , підписав заяву б/н від 17.01.2007 року, та отримав кредит в сумі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання вимог ст. 1281, 1282 ЦК України 27.07.2018р. ухвалою суду провадження у справі було зупинено до встановлення правонаступництва та зобов`язано позивача повідомити суд про прийняте рішення щодо подальшого руху справи. Позивач ніяким чином не прореагував на ухвалу суд , ніяких даних щодо прийняття чи відмови від спадщини після смерті спадкодавця суду не надав. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 17.01.2007 становить 65728,32 грн. Позивач, посилаючись на статті 259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати на свою користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився,згідно актового запису про смерть № 45 від15. 06.2016 року [PERSON] помер. Відомості щодо спадкоємців відсутні. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Існування договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем підтверджується Анкетою-заявою від 17.01.2007, згідно з якою позивач надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач надав розрахунок заборгованості [PERSON] за договором б/н від 17.01.2007р., відповідно до якого станом на 14.03.2018 заборгованість за договором становить 65728,32 грн.. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть серії 45 від 15.06.2016р., наданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців передбачено ст. 1281 ЦК України, у якій зазначено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як вбачається з матеріалів справи позивач не звертався звертався до Петропавлівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора та не вживав ніяких заходів щодо вирішення питання , зокрема не виконав вимоги ухвали Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27.07.2018р. Дані про наявність спадкової справи відсутні. Доказів про наявність спадкоємців позивач не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15. Позивач не надав суду доказів наявності спадкового майна, складу і вартості спадкового майна та можливості погашення зобов`язання перед кредитором за рахунок і в межах вартості цього майна. Суд дійшов висновку, що саме з цих підстав має бути відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити на позивачу. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 1218, 1267, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282, 1297 ЦК України,

Outcome: dismissed