Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») в особі представника [PERSON]. звернулося до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, покликаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором № 002-13786-111212 від 11.12.2012 року, згідно якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України, надав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 14300 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, вказаний відповідачем у договорі. Сума заборгованості станом на 10.07.2014 р. становить 17357,51 грн. Просить стягнути в користь банку суму заборгованості та суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн. Представник позивача, згідно довіреності від 06.02.2014 р., [PERSON], при подачі позову, просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав в повному об'ємі, не заперечив проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов визнає повністю, проти позовних вимог не заперечує. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.12.2012 року, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] укладено договір № 002-13786-111212. Згідно п. 2.7 частини 2 даного договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України, для погашення заборгованості. П. 2.1 частини 3 договору передбачено, що моментом прийняття банком пропозиції щодо укладення договору, момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок, вказаний відповідачем в договорі. Згідно п. 2.3 частини 3 договору, відповідач, до підписання договору, була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства. З змісту ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, яким обмінялись сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 14300 гривень шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, що підтверджується меморіальним ордером № 58000153 від 12.12.2012 р. Згідно п. 2.4. частини 2 договору, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти в розмірі 9,99 % в рік, процентна ставка може змінюватися відповідно до умов договору. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 3,49% в місяць (п. 2.5 частини 2 договору). Строк дії кредиту становить 50 місяців (п.2.3 частини 2 договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За ст. 1050 ЦК України, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник вчасно не вніс черговий обов'язковий платіж. Відповідач систематично порушувала договірні зобов'язання, повідомлена банком про виникнення заборгованості, однак добровільно не погасила кредитну заборгованість. Заборгованість за даним кредитним договором, станом на 10.07.2014 року становить 17357,51 (сімнадцять тисяч триста п»ятдесят сім грн. 51 коп.) гривень, з яких: заборгованість по кредиту - 12142,50 гривень, заборгованість по відсотках - 908,98 грн., заборгованість по комісії - 4306,03 грн.. Відповідач порушила зазначені норми закону та умови договору, що виразилось у невиконанні належним чином зобов'язань за вказаним договором, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того з відповідача підлягає стягненню в користь позивача, згідно ст. 88 ЦПК України, сума судового збору, сплаченого при подачі заяви в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved