Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромв розмірі 7129,44грн., з яких : 1180,17грн. - заборгованості за кредитом, 314,10грн. відсотки, 5635,17грн. плата за пропуск платежів. В обґрунтування вимог вказує, що 28.01.2011р. між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 5 000грн. на поточні потреби. У відповідності до п. 1.1-1.7 Кредитного договору кредитні кошти надаються строком до 28.01.2014 року, зі сплатою процентів в розмірі 20 % річних, за управління кредитом передбачена комісія в розмірі 1,5% від суми кредиту. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, у звязку з чим є правові підстави для звернення до суду із позовом. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та клопотання про зменшення пені, у зв»язку з важким матеріальним становищем. Крім того, зазначила, що в розрахунок заборгованості за кредитним договором не включена сума в розмірі 500грн., яка сплачена нею 13.06.2015року. При розгляді справи судом встановлено наступне. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. 28.01.2011 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ВL_ЖГ00010227. Згідно пунктів 1.1-1.7 договору, банк надав [PERSON] кредит на поточні потреби в розмірі 5000грн., термін повернення кредиту 28.01.2014 року. Встановлена процентна ставка 20% відсотків річних. За управління кредитом передбачена комісія 1,5% відсотки від суми кредиту. За виконання своїх зобов'язань з повернення Кредиту, плати за кредит, комісій, всіх інших платежів та можливих штрафних санкцій, що виникнуть на підставі цього договору та можливих додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в майбутньому, позичальник відповідає перед банком, всім належним Позичальнику майном, майновими правами, та грошовими коштами. Відповідно до вимог ч.1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитнимдоговором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. П. 2.7.1 передбачено, що у разі невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання в цілому або у визначеній ним частині. Згідно пункту 4.3 Договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника достроково сплатити пеню, що розраховується від суми не виконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або не сплачених проценті та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконанні на день прострочення виконання. Ставка яка застосовується для обчислення пені зазначена в п. 9 Спеціальної частини Договору, а саме 0,50% відсотка, та розраховується за методом «факт/360». Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON], відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 25 серпня 2015 року становить 7129,44грн., з яких : 1180,17грн. - заборгованості за кредитом, 314,10грн. відсотки, 5635,17грн. плата за пропуск платежів Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязаннні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. В силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Пенею є сума неустойки, що обчислюється у відсотках від несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення платежу. (ч.3 ст. 549 ЦКУкраїни). Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на зазначені обставини та той факт, що заявлена до стягнення сума пені значно перевищує суму самого кредиту та відсотків, враховуючи матеріальне становище відповідача, судом слід застосувати ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, а тому суд вважає, що [PERSON] у слід зменшити суму нарахованої пені до 1000 грн. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову, стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по кредитному договору №ВL_ЖГ00010227 від 28.01.2011 року в розмірі 2494,27грн., з яких : 1180,17грн. - заборгованості за кредитом, 314,10грн. відсотки, 1000грн. плата за пропуск платежів. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що нею оплачено частину боргу в сумі 500грн., оскільки, як вбачається із квитанції №ПН851 від 23.06.2015року, борг сплачено по іншому кредитному договору (призначення платежу: № КДВLаЖГА00077437 від 21.09.2011р.), отже дана квитанція не може бути належним та допустимим доказом у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 85,24 грн., відповідно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial