Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість у розмірі 17664,72 коп. за кредитним договором №б/н від 13.08.2007 року та судові витрати в розмірі 1762 грн. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 13.08.2007 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В позові зазначено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки, відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим у нього станом на 24.06.2018 року виникла заборгованість у сумі 17664,72 грн., яка складається з наступного: 1729,16 грн. тіло кредиту; 6843,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7775,01 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 817,37 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи наведене, а також те, що на даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк», просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 30.08.2019 р. у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 02.10.2018 р. зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] , котрий помер [INFO] . 21.01.2019 р. справа поступила в провадежння судді Радченка В.Є., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судвоої справи. Ухвалою суду від 14.02.2019 р. відновлено провадження по даній справі. 05.02.2019 року до суду від Першої Львівської державної нотаріальної контори надійшов лист №133/01-16 від 30.01.2019 року, в якому зазначено, що 03.07.2017 року нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №214/2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Також зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом видано дочці померлого - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованій за адресою: [ADDRESS] . Суд ухвалив замінити відповідача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула. Належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить реєстр поштових відправлень та витяг з сайту укрпошти, в якому зазначено, що «відправлення не вручене під час доставки: інші причини». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення\~у поштовому\~повідомленні відмітки\~про відмову\~отримати судову\~повістку чи\~відмітки про\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~що зареєстровані\~у встановленому\~законом порядку,\~якщо ця\~особа не\~повідомила суду\~іншої адреси.\~Тому,\~відповідач, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України,\~ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з\~ст. 3 ч. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 13.08.2008 між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та первісним відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №б/н від 13.08.2008 р., згідно якою [PERSON] отримав кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Первісний відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Відповідно\~до ч.1\~ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1\~ст. 612 ЦК України\~визначає, що боржник, у даному випадку первісний відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки - розрахунку заборгованості, яку суд приймає до уваги, у відповідача станом на 24.06.2018 року виникла заборгованість у сумі 17664,72 грн., яка складається з наступного: 1729,16 грн. тіло кредиту; 6843,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7775,01 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 817,37 грн. - штраф (процентна складова). Вказаний розрахунок є належним та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст.\~610,\~611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Із відповіді Першої Львівської державної нотаріальної контори №133/01-16 від 30.01.2019 року, вбачається, що 03.07.2017 року нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №214/2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а свідоцтво про право на спадщину за законом видано дочці померлого [PERSON] . Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі обов`язок сплачувати заборгованість по кредитному договору, переходить у спадщину. Отже, судом встановлено, що дійсно у [PERSON] була наявна заборгованість у розмірі 17664 грн. 72 коп. за кредитним договором №б/н від 13.08.2007 року. [PERSON] , як дочка [PERSON] , який помер, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Тому до [PERSON] , як до правонаступника, перейшов обов`язок сплатити заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 13.08.2007 року. [PERSON] в судове засідання не з`явилася та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved