Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ЗАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі Договір), за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відповідачка особистим підписом підтвердила, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до умов договору (п.6.5) позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні строків платежів більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5% від суми позову. Оскільки відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, станом на 30.06.2016 року має заборгованість за договором у розмірі 60615,26 грн., із яких: 12614,93 грн. заборгованість за кредитом; 43061,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1814,34 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 2874,54 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 1378 грн. 14.11.2016 року представник позивача [PERSON] надіслав до суду уточнену позовну заяву, згідно якої, з урахуванням стягнутої з відповідачки рішенням п.д.Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.03.2015 року, суми заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 21614,93 грн., [PERSON] станом 30.06.2016 року має заборгованість за кредитом у розмірі 39173,19 грн., з яких: 35473,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1595,94 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 1853,49 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача цю суму заборгованості по кредитному договору та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги уточненої позовної заяви в повному обсязі та просив їх задовольнити, крім того, уточнив, що сума 1595,94 грн. це заборгованість за пенею. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву не визнав, оскільки банком не надано доказів отримання [PERSON] кредитної картки в 2010 та 2014 рр., кредитний договір за 2010 рік не укладався; фото, які надані банком нічого не доказують, [PERSON] дійсно є клієнтом «Приватбанка». Вважає, що провадження по цивільній справі необхідно закрити у відповідності до ст.205 ЦПК України, так як, вже є рішення третейського суду від 31.03.2015 року щодо стягнення з його довірительки заборгованості за кредитний договором від 04.07.2008 року. Просив в позові відмовити, оскільки банком пропущено строки позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, шляхом приєднання /частина перша статті 634 ЦК України/ (а.с.7,44). За умовами цього договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами. Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» /п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»/ (а.с.18). Вказаний кредитний договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами банку, що підтверджується згодою та підписом відповідачки у заяві (а.с.7). Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с.12). За кредитним договором б/н від 04.07.2008 року відповідачці було видано три картки, зі строком дії: № 4149437329245128 дата відкриття 04.07.2008 р. строк дії до лютого 2010 р., № 4149437409390398 дата відкриття 19.03.2010 р. строк дії до січня 2014 р., №5168755333200984 дата відкриття 07.02.2014 р. строк дії до липня 2017 року, що підтверджується довідкою Банка (а.с.61). 19.03.2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.116). На підставі вказаної анкети-заяви відповідачці було видано кредитну карту «Універсальна» за № 4149437409390398. Факт видачі кредитної картки підтверджується відміткою в анкеті-заяві в полі «бажаю оформити на своє ім'я платіжну карту кредитка «Універсальна», а також фото відповідача з карткою (а.с.115-116). 07.02.2014 року відповідачу було перевипущено кредитну карту та видано карту за №5168755333200984, що підтверджується фото відповідачки з картою та банківською випискою по картковому рахунку (а.с.70-73,117). Згідно Постанови НБУ від 17.12.2003 р. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» п.2.2 ідентифікація клієнта не є обовязковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Оскільки, відповідача було ідентифіковано 19.03.2010 року, то при перевипусці карти підписання нової анкети не було потрібно. У звязку з чим, спростовуються доводи представника відповідача щодо відсутності кредитного договору за 2010 рік та не отримання [PERSON] кредитних карток у 2010 та 2014 році. Відповідно до правил користування платіжною карткою /пункт 3.1.1/, які є складовою кредитного договору, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця (а.с.12 зворот). У даному випадку кінцевий строк дії картки - липень 2017 року. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (а.с.11). Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.03.2015 року, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором, станом на 28.02.2015 року, в розмірі 21692,07 грн. (а.с.110). Вказане рішення суду набуло чинності 31.03.2015р., а тому встановлені ним факти і обставини доведенню у даній справі не підлягають. З врахуванням вже стягнутих сум заборгованості та після уточнення позовних вимог предметом стягнення у даній цивільній справі є розмір заборгованості за кредитним договором, який станом на 30.06.2016 року складає у сумі 39173,19 грн., а саме: 35473,76 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1595,94 грн. заборгованість за пенею; 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1853,49 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком Банку (а.с.107-109). Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою (а.с.13). Відповідно до п.5.5.1 цих Правил, за несвоєчасне виконання боргових обовязків боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами Банку». Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 р. № 6-1206цс15). В судовому засіданні встановлено і не спростовано представником відповідача, що кредитне зобов'язання не виконано. Рішення Третейського суду від 31.03.2015р. про дострокове стягнення заборгованості не виконано. За визначенням ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст. 257 цього Кодексу складає три роки. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів, згідно ст. 257 ЦК України, починається після сплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - після останнього дня місяця дії картки згідно ст. 261 цього Кодексу (правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 19.03.2014р. № 6-14цс14). Як зазначалося вище кінцевий строк дії карти, яку [PERSON] отримала 07.02.2014 року спливає в липні 2017 року. Таким чином, позовні вимоги Банку щодо стягнення з відповідачки заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 35473,76 грн., які заявлені в межах строку позовної давності, підлягають задоволенню. Згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню 30 %, яка нараховується за кожний день прострочення кредиту + 50 грн /одноразово/ . Відповідно до умов кредитного договору, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову (а.с.7 зворот). У звязку з систематичним порушенням [PERSON] своїх обовязків зі сплати кредиту відповідно до умов кредитного договору позивачем було нараховано відповідачу: пеню за період з 01.01.2014 р. по 30.06.2016 р. в розмірі 1814,34 грн, з яких 218,40 грн стягнуто за рішенням суду, тому розмір пені складає -1595,94 грн, а також штраф : 250 грн. штраф (фіксована частина); 1853,49 грн штраф (процентна складова). Як вбачається із розрахунку, наданому позивачем (а.с.107-109), прострочення за всіма платежами мали місце із 01.04.2014р., через 120 днів від цієї дати, а саме 01.07.204р., у Банку виникло право стягнення неустойки у вигляді штрафу. Із позовними вимогами позивач звернувся до суду 05.08.2016 р. Статтею 258 частина 2 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, в тому числі для стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг строку позовної даності, згідно ст. 253 ЦК України, починається з наступного дня після календарної дати або настання події з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначенням строку виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін за договором, укладеним у письмовій формі у відповідності до ст. 259 ЦК України. Правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у містах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, якщо він підписаний стороною (сторонами) ( ч.1, 2ст. 207 ЦК України). За змістом підписаної відповідачем заявки позичальника умова про збільшення строку позовної давності по сплаті неустойки (пені, штрафів) до трьох років, відповідачем не погоджена (а.с.7). Таким чином, вимога Банку про стягнення штрафу із викладених у позові підстав заявлена 05.08.2016 р. поза межами спеціального строку позовної давності, задоволенню не підлягає, а вимога позивача щодо стягнення пені підлягає частковому задоволенню за період з 05.08.2015 р. по 30.06.2016 р. на суму 1100 грн., оскільки за відсутності належних і допустимих доказів про те, що умови про збільшення спеціального строку позовної давності розумів відповідач, підписуючи заяву про надання кредиту та надав згоду на таке збільшення, а тому суду належить виходити із вимог законодавства щодо встановлення загального річного строку позовної давності для застосування неустойки у вигляді пені. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015р., № 6-240цс14 від 11.02.2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно платіжного доручення від 22.07.2016 року №PROM2BE5E4 ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн (а.с.1),. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково на загальну суму 36573,76 грн /35473,76 + 1100= 36573,76/, що складає 93% від позовних вимог, тому розмір судового збору, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь Банку складає 1281,54 грн. /1378 грн х 93% : 100 % = 1281,54/.

Outcome: partial