Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний [PERSON] «Індустріалбанк» (далі ПAT АКБ «Індустріалбанк») звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 13\~807,11 грн. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 14.08.2013 року між ПАТ «Акціонерний банк\~«Експрес-Банк»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір, відповідно до якого, відповідач отримав споживчий кредит в сумі 9 000,00 грн. Строк дії договору встановлено до 14.08.2015 року, з відсотковою ставкою 24% річних. З часу отримання кредиту [PERSON], належним чином не виконувала грошове зобов'язання в наслідок чого виникла заборгованість, в звязку з чим [PERSON] звернувся з позовом до суду та рішенням Суворовського районного суду від 01 вересня 2015 року з відповідачки було стягнуто суму боргу, однак вказане рішення відповідачкою не виконане. Таким чином, представник позивача просить стягнути заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 15). Відповідачка про розгляд справи повідомлялась належним чином (а.с.44), причини неявки не повідомляла, відзив на позов не подавала, будь яких заяв не надходило. Суд ухвалює заочне рішення за відсутності\~учасників справи відповідно\~до ст.\~280\~ЦПК України, про що не заперечував представник позивача (а.с. 15). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що 14.08.2013 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є ПАТ АКБ «Індустріалбанк», що підтверджується інформаційною довідкою про юридичну особу (а.с.34), та [PERSON], був укладений кредитний договір № 103044/30/к2 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов, якого, [PERSON] надав Позичальнику кредит у сумі 9 000,00 грн., строком повернення до 14.08.2015. Рішенням Суворовського районного суду від 01 вересня 2015 року цивільна справа № 523/8171/15-ц з відповідачки було стягнуто суму боргу. В той же час, після постановлення судом вказаного рішення ПАТ АКБ «Індустріалбанк» продовжило нараховувати для позичальника заборгованість, в тому числі проценти, пеню та інфляційні нарахування, а саме Банком додатково нараховано суму заборгованості за період з 06.08.2015р. по 31.07.2018р., яка становить 13\~807,11, в тому числі: сума простроченої заборгованості по відсоткам грн. 7\~739,94 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1\~820,22 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків 1\~954,95 грн., інфляційні нарахування 2\~292,00 грн., що підтверджується розрахунком боргу (а.с.14). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст.\~526\~ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, або виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. \~ \~ \~ \~ Такий висновок викладений у постанові [PERSON] Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Разом з тим позивач з такими вимогами до суду не звертався. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, після стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема тіла кредиту, за рішенням суду позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків та пені за кредитним договором. З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобовязань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину виконання судового рішення та врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Отже на підставі викладеного слід дійти висновку, що кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Аналогічна правова\~позиція викладена\~у постановах\~Верховного суду\~від 19\~вересня 2018\~ року\~справа №\~643/16336/16-ц,\~провадження №\~61-12848св18\~(ЄДРСРУ\~№ 76596781),\~від 12\~вересня 2018\~року справа\~№ 473/825/16-ц,\~провадження №\~61-3240св18\~(ЄДРСРУ\~№ 76502922), 12 вересня 2018 року справа № 186/1974/14-ц, провадження № 61-24172св18 (ЄДРСРУ № 76502947) та ін. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. З урахуванням положень ст.\~141\~ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі ст. ст. 526, 610-612, 625, 629, 1048, 1050, 1054\~ ЦК України,

Outcome: dismissed