Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та відповідачем було укладено Договір про іпотечний кредит №456. За умовами даного договору відповідач отримала кредит в сумі 280 000,00 доларів США та в подальшому з урахуванням укладеного між ними договору про внесення змін та доповнень №161 від 31 серпня 2009 року була змінена валюта кредитування та сума кредиту до 2 076 897 грн., який вона і зобов'язалась повернути у повному обсязі в строк до 21.11.2027 року зі сплатою 10 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про іпотечний кредит 22 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір, за умовами якого, з урахуванням договорів про внесення змін до цього договору від 31.08.2009 року та від 01.02.2010 року, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS] загальною площею 90,60 кв.м., житловою площею 45,90 кв.м. Через неналежне виконання умов договору про іпотечний кредит у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 2 289 667,93 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2 065 497 грн. та за відсотками - 224 170,87 грн. Оскільки відповідач порушила умови договору про іпотечний кредит та допустила заборгованість за даним договором, а до позивача відповідно до договору про відступлення права вимоги перейшли права первісного кредитора за цим договором, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за даним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на квартиру [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». Представник позивача у відбувшихся судових засіданнях підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні, пославшись на те, що сума отриманих кредитних коштів у розмірі 280 000 доларів США відповідачем сплачена у повному обсязі, сума заборгованості відповідача перед позивачем за станом на 01.02.2014 року становить 115 326,83 грн. (тіло кредиту у сумі 350 грн. та відсотки у розмірі 114 976,83 грн.) та такий розмір заборгованості і характер прострочення відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів» не надають позивачу підстав для пред'явлення вимоги про дострокове повернення споживчого кредиту та звернення до суду з позовом про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок невиконання позивачем такої вимоги. Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (далі по тексту - Банк) та відповідачем було укладено Договір про іпотечний кредит №456 (далі по тексту - Договір про іпотечний кредит). За умовами даного договору відповідач отримала кредит в сумі 280 000,00 доларів США, який вона зобов'язалась повернути у повному обсязі в строк до 21.11.2027 року зі сплатою 10 відсотків річних за користування кредитом. 31 серпня 2009 року між Банком та відповідачем укладено договір №161 про внесення змін та доповнень до Договору про іпотечний кредит, за яким внесено зміни до деяких пунктів цього Договору, зокрема, за його п. 2.1 Банк надає Позичальнику кредит шляхом відкриття не відновлюваної мультивалютної лінії у сумі еквівалентній 4 289 207,68 грн., але для кожного виду валют ліміт кредитування не може перевищувати 276 919,60 доларів США, 2 076 897 грн. З 31 серпня 2009 року ліміт кредитної лінії складає 2 076 897 грн. та встановлюється тільки у національній валюті. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про іпотечний кредит 22 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір, за умовами якого, з урахуванням договорів про внесення змін до цього договору від 31.08.2009 року та від 01.02.2010 року, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS] загальною площею 90,60 кв.м., житловою площею 45,90 кв.м. Згідно умов Іпотечного договору за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 1 465 000,00 грн. Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі здійснивши видачу позичальнику кредитних коштів. Водночас, 17 грудня 2012 року між Банком та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитами, за умовами якого та відповідно до його додатків, в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Банк передає (відступає), а ПАТ «Альфа-Банк» приймає кредитний портфель та набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі за договором про іпотечний кредит №456 від 22.11.2007 року. Також у відповідності до укладеного між Банком та ПАТ «Альфа-Банк» 17.02.2012 року договору про передачу прав за договорами забезпечення позивач набув прав вимоги за іпотечним договором від 22 листопада 2007 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем за договором про іпотечний кредит, станом на 01.02.2014 року заборгованість [PERSON] становить 2 289 667,93 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 2 065 497 грн., відсотками за користування кредитними коштами - 224 170,87 грн. та пені у розмірі 0,06 грн. Враховуючи наявність у відповідача станом на 01.02.2014 року простроченої заборгованості у загальній сумі 2 289 667,93 грн., яка утворилась за нею унаслідок невиконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит, позивач 08.03.2014 року направив на адресу [PERSON] вимогу про погашення заборгованості та у разі її невиконання попередив про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, пунктами 2.3 та 2.4 Договору про іпотечний кредит, з урахуванням внесених до нього змін договором №7 від 01 лютого 2010 року, визначено, що кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним - не пізніше 21 листопада 2027 року, а погашення кредиту здійснюється позичальником у відповідності до графіку (додаток №1), який є невід'ємною частиною договору. А згідно з п. 3.4 цього договору починаючи з січня 2010 року проценти сплачуються позичальником один раз на рік в останній робочий день січня місяця за попередній рік. Також п. 2 цього Договору викладено у новій редакції Додадок №2 до Договору про іпотечний кредит (графік погашення кредиту, а.с. 112) та згідно з яким погашення тіла кредиту у сумі 350 грн. та нарахованих відсотків за 2013 рік у сумі 157 309,67 грн. має бути здійснено відповідачем до 31.01.2014 року. Судом встановлено, що відповідачем відповідно до умов договору зазначені грошові кошти до 31.01.2014 року внесені не були, що також не заперечувалось і представником відповідача у судовому засіданні, а відтак за нею станом на 01.02.2014 року рахується прострочена на один день заборгованість у розмірі 157 659,67 грн., тоді як визначена позивачем заборгованість у розрахунку та надісланій вимозі щодо її погашення нарахована неправомірно та не у відповідності до умов договору. При цьому, згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). А за змістом ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. При цьому, за змістом п. 4.3.4 Договору про іпотечний кредит позивач має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або суму неустойки, передбачених цим Договором, у випадках, коли: зокрема, позичальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом та/або інші зобов'язання по сплаті грошових коштів, передбачених цим договором, а також позичальником порушено графік погашення кредиту. Також відповідно до п. 3.1.8 Іпотечного договору позивач має право вимагати від відповідача незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит, а при незадоволенні його вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Закону та цього договору при наявності наступних підстав, зокрема, невиконання іпотекодавцем зобов'язань за Договором про іпотечний кредит. Водночас, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи в п. 15 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року (далі по тексту - Постанова) роз'яснив, що вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592 ЦК); порушення обов'язків, установлених іпотечним договором (частина перша статті 12 Закону України «Про іпотеку»); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Пунктом 2.5 Договору про іпотечний кредит сторонами визначено, що кредит надається позичальнику для придбання, ремонту та облаштування нерухомості, а відтак, виходячи з положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначений договір за своєю природою є договором про надання споживчого кредиту, а права та обов'язки сторін за ним регулюються нормами цього Закону. Разом з тим, частиною 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Враховуючи те, що відповідач прострочив черговий платіж як за тілом кредиту, так і за відсотками за користування ним, менше ніж на три місяці, розмір його заборгованості не перевищує 10 відсотків суми кредиту, прострочення відповідача стосується лише однієї виплати яка перевищує 5 відсотків суми кредиту, своїми діями відповідач істотно не порушував інші умови Договору про іпотечний кредит, суд дійшов висновку, що звернення позивача з вимогою щодо дострокового повернення кредиту є передчасною. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Пунктом 1.4 Іпотечного договору передбачено, що сторони оцінюють предмет іпотеки у 1 465 000 грн. Як роз'яснено в п. 41 зазначеної Постанови при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Враховуючи встановлені судом обставини, а саме допущене відповідачем порушення зобов'язання за Договором про іпотечний кредит у вигляді одного простроченого платежу у розмірі 157 659,67 грн. не є співрозмірним з визначеною сторонами вартістю предмету іпотеки, що суперечить як загальному змісту та призначенню права, так і загальним засадам цивільного законодавства, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed