Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Віес Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з до [PERSON], ТОВ «Україсько-Китайський Торговий Дім», ТОВ «Промкомплекс», ТОВ «Індустрія-Днепр» на свою користь заборгованості за Кредитними договорами №KF30313 від 06.02.2006 року, №KF30483 від 23.08.2006 року, №KF30596 від 21.02.2007 року у розмірі 222 110,51 доларів США та судові витрати. Вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «ВіЕс Банк», яке є правонаступником ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», яке в свою чергу є правонаступником ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KF30313 від 06.02.2006 року, №KF30483 від 23.08.2006 року, №KF30596 від 21.02.2007 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №KF30596 від 21.02.2007 року між позивачем та ТОВ «Українсько-Китайський Торговий Дім» було укладено Договір поруки №РО 82617 від 21.02.2007 року; ТОВ «Індустрія-Днепр» було укладено договір поруки №РО 82618 від 21.02.2007 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №KF30313 від 06.02.2006 року, між позивачем та ТОВ «Промкомплекс» було укладено Договір поруки №РО 82601 від 27.12.2006 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №KF30483 від 23.08.2006 року, між позивачем та ТОВ «Українська-Китайський Торговий Дім» було укладено договір поруки №РО 82528 від 23.08.2006 року. За вказаними кредитними договорами банком нараховані проценти за користування кредитними коштами та пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, обрахованої від суми простроченої заборгованості, які відповідачами не були погашені. Ухвалою суду від 20 травня 2016 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 18 серпня 2016 року провадження по справі в частині позовних вимог ПАТ «ВіЕс Банк» до ТОВ «Українсько-Китайський Торговий Дім», ТОВ «Промкомплекс» ТОВ «Індустрія Днепр» про стягнення боргу закрито, у зв'язку з підвідомчістю вказаних вимог до господарського судочинства. Ухвалою суду від 04 жовтня 2017 року було роз'єднано позови, та виділено в самостійне провадження позов ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №KF30483 від 23.08.2006 року та позов ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №KF30596 від 21.02.2007 року. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 03.07.2018 року, за заявою ПАТ «ВіЕс Банк» було замінено позивача по справі з Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТРАНС ФІНАНС». ТОВ «Фінансова компанія «ТРАНС ФІНАНС» у своїй заяві про збільшення позовних вимог просив суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №KF30313 від 06.02.2006 року в сумі 84 536,06 доларів США, еквівалент в гривнях станом на 20.08.2018 р. за курсом НБУ - 2 377 171,34 грн. та складається: 46 228,29 доларів США заборгованість по процентах за період з 13 серпня 2014 року по 29 грудня 2017 року, 38 307,77 доларів США пені за період з 29.12.2016 р. по 28.12.2017 р. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2016 року заявлені суми заборгованості вже було стягнуто з відповідача, а тому додаткове донарахування відсотків за кредитним договором здійснено після припинення дії кредитного договору та всупереч норм законодавства України та пеня, нарахована за несплату відсотків, які банк просить стягнути після припинення дії кредитного договору є незаконною та необґрунтованою. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ «ВіЕс Банк», яке є правонаступником ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», яке в свою чергу є правонаступником ВАТ «Електрон Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KF30313 від 06.02.2006 року (далі - договір), відповідно до якого Банк надав Боржнику кредит в сумі 220 000,00 доларів США (п. 1.1. договору). Відповідно до п. 1.2. договору, позичальник зобов'язується повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься в додатку №1 до кредитного договору і є його невід'ємною частиною, та сплатити проценти за користування кредитом у терміни та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий термін погашення кредиту не пізніше 05.02.2021 року. Згідно із п. 1.3. договору процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 13,5% річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 16,5 % річних. Після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється в розмірі 13,5 % річних. Пунктом 6.2., 6.3. договору передбачено, що за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, позивальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання; За несвоєчасну (неналежну) сплату процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 7.1. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11.02.2016 року, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03.12.2014 року в частині солідарного стягнення з [PERSON], ТОВ «Промкомплекс», ТОВ «Українського-Китайський Торговий Дім» заборгованості та судових витрат - змінено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплекс» на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF30313 від 06 лютого 2006 року в сумі 112 206,02 доларів США, що станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 1 474 312,04 грн., та складається з:102955 доларів США (1 352 759,82 грн.) заборгованості по кредиту, 8506,38 доларів США (111 768,14 грн.) заборгованості по відсотках та 744,64 доларів (9784,07 грн.) пені. Стягнуто солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Китайський Торговий Дім» на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» заборгованість за Кредитним договором №KF30313 від 06 лютого 2006 року в сумі 112 206,02 доларів США, що станом на 12 серпня 2014 року еквівалентно 1 474 312,04 грн., та складається з: 102955 доларів США (1 352 759,82 грн.) заборгованості по кредиту, 8506,38 доларів США (111 768,14 грн.) заборгованості по відсотках та 744,64 доларів (9784,07 грн.) пені. Стягнуто з [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплекс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Китайський Торговий Дім» на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору по 1218 грн. з кожного. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Договором від 29.12.2017 року ПАТ «ВіЕс Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ТРАСТ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором №KF30313 від 06.02.2006 р. до [PERSON]. Обгрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідач здійснював часткове погашення кредиту, проте допускав системні порушення встановленого кредитним договором графіку у зв'язку з чим, сума заборгованості за кредитним договором №KF30313 від 06.02.2006 року збільшилася і станом на 29.12.2017 року загальна сума заборгованості, за період з 13.08.2014 року по 29.12.2017 року складає 84 536,06 доларів США та складається з: 46 228,29 доларів США заборгованість по процентах за період з 13 серпня 2014 року по 29 грудня 2017 року, 38 307,77 доларів США пені за період з 29.12.2016 р. по 28.12.2017 р. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ПАТ «ВіЕс Бану» скористався своїм правом стягнення з [PERSON] заборгованосі по кредитному договору №KF30313 від 06.02.2006 року. В той же час чинним законодавством, яке регулює спірні відносини, не передбачено право кредитора вимагати від боржника сплату боргу після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора та після спливу строку дії кредитного договору, оскільки у такий спосіб припиняються правовідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі. Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 04.07.2018 року по справі 310/11534/13ц, Верховний суд прийшов до висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №KF30313 від 06.02.2006 року є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed