Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, вимоги по якому збільшив протягом судового розгляду, про стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними спадкодавцем відповідачів. В уточненому позові (а. с. 192-194) зазначив, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], смерть якого сталася 25 лютого 2015 року, укладені договори без номеру від 19.11.2013 року, на підставі якого позичальник отримав кредит в сумі 20200 грн., а також від 09.07.2013 року, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжні картки зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договорів. У порушення норм закону та умов договору позичальник зобовязання за вказаними договорами належним чином не виконав. Станом на дату смерті у нього виникла заборгованість за договором від 19.11.2013 року в сумі 20039 грн. 66 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 19125 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 914 грн. 66 коп. Заборгованість за кредитом від 09.07.2013 року обчислюється сумою в 9120 грн. 59 коп., з яких 9000 грн. заборгованість за кредитом, 120 грн. 59 коп. заборгованість за відсотками. Оскільки у звязку із смертю позичальника виконання ним зобовязань за договорамми припинилося, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму. Вимоги позову обгрунтовує тим, що відповідачі, які є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом, у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, є такими, що прийняли спадщину після смерті позичальника і мають відповідати за вимогами кредитора спадкодавця. Разом з тим позивач на виконання вимог закону протягом встановленого законом шестимісячного строку з моменту, коли дізнався про смерть позичальника, направив претензію до спадкоємців через нотаріальну контору, в якій заведено спадкову справу. В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені у позові, просить про його задоволення. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує, зауважуючи на тому, що хоча відповідачі і уклали договір про поділ спадкового майна, за яким вона приймає у спадок належний батькові будинок № 37/11 по вулиці Молодогвардійській /провулку Архангельському в м. Запоріжжі, проте свідоцтва про право на спадщину вона не отримала, так як у вчиненні цієї нотаріальної дії їй було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на будинок. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на такі обставини. Вимоги кредитора спадкодавця, зазначив представник, за змістом ч. 2 ст. 1282 ЦК України повинні бути задоволені шляхом вчинення одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Так як спадкоємці не бажають сплачувати належну кредиторові суму, задоволення його претензій в силу тієї ж частини статті 1282 ЦК має відбуватися шляхом звернення на успадковане майно. Що стосується його довірителя, вона успадкувала 2/3 частини земельної ділянки площею 7,203 га на території Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області і майновий пай члена КСП ім. Калініна Любимівської сільської ради. Звернення стягнення на земельну ділянку суперечило б змісту мораторію на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебуває у власності громадянина. Що стосується звернення стягнення на майновий пай, право на нього є лише правом на певну частину майна, яке не виділене в натурі, а не саме майно, тому задоволення вимог кредитора і в цій частині є неможливим. Самостійною підставою для відмови у задоволенні позову є вимога про солідарне стягнення із спадкоємців боржника суми заборгованості всупереч вимог закону, відповідно до яких кожен із спадкоємців відповідає перед кредитором особисто в межах вартості успадкованого ним майна. Навіть якщо припустити, що частки спадкоємців є рівними, вони не можуть бути солідарними боржниками в сенсі ст. 1282 ЦК України. Між тим вартість успадкованого відповідачами майна не є однаковою, а вартість спадкового майна, що прийняла [PERSON], є невизначеною. Крім того, зазначає представник відповідача, в зобовязанні спадкодавця сталася заміна боржника у звязку з його смертю, що означає безпідставність нарахування відсотків за користування кредитними коштами, які позивач продовжував нараховувати до січня 2016 року включно, тоді як смерть позичальника сталася 25 лютого 2015 року. Окрім наведених міркувань, представник відповідача [PERSON] вважає, що позивач пропустив строк предявлення претензії до спадкоємців, який поновленню не підлягає і обчислюється шістьма місяцями від дня коли він дізнався про відкриття спадщини. У звязку з викладеним представник відповідача просить про відмову у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] підтримала доводи свого представника. Просить про залишення позову без задоволення. Вислухавши учасників справи, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], смерть якого сталася 25 лютого 2015 року, укладений договір без номеру від 19.11.2012 року, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 20200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідно до умов договору. Станом на дату смерті у позичальника виникла заборгованість в сумі 20039 грн. 66 коп., яка складається з наступного: 19125 грн. - заборгованість за кредитом; 914 грн. 66 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом (а. с. 5-13). Заборгованість за договором без номеру від 09.07.2013 року обчислюється сумою в 9120 грн. 59 коп., з яких 9000 грн. заборгованість за кредитом, 120 грн. 59 коп. заборгованість за відсотками (195-203). Як випливає з матеріалів спадкової справи, 1 серпня 2015 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися відповідачі (а. с. 125, зворотний бік, 126). Свідоцтва про право на спадщину за законом отримала відповідач [PERSON] (а. с. 164, 165, зворотний бік). Успадковане нею майно утворюють майновий пай члена КСП ім.. Калініна Любимівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області вартістю 14768 грн., а також 2/3 частини земельної ділянки площею 7,203 га, розташованої за адресою: Запорізька область, гуляйпфільський район, Любимівська сільська рада. Згідно із постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на будинок № 37/11 по вулиці Молодогвардійській /провулку Архангельському в м. Запоріжжі, який прийняла у спадщину [PERSON] відповідно до договору про поділ спадкового майна (а. с. 153), через ненадання спадкоємцем оригіналу правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно (а. с. 167, зворотний бік, 168). Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~Подавши в передбачений законом строк до нотаріального органу заяви про прийняття спадщини, \~як випливає з матеріалів спадкової справи, відповідачі відповідно до закону здійснили дії з прийняття спадщини, а одна з них (відповідач [PERSON]О.) отримала і свідоцтва про право на спадщину. В силу ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В той же час кредитор спадкодавця у встановлені законом строки виконав дії щодо предявлення своїх вимог до спадкоємців, подавши впродовж шестимісячного строку претензію до нотаріальної контори (а. с. 75). Вирішуючи питання про дотримання кредитором встановленого статтею 1281 ЦК України строку, суд виходить з того, що в силу наведеної статті його перебіг починається з дня, коли кредитор дізнався про відкриття спадщини, і так як фінансовій установі стало відомо про смерть позичальника не раніше ніж 20 серпня 2015 року (дата запиту приватного нотаріуса [PERSON], який містить інформацію про цей факт), а претензію до нотаріальної контори було подано 5 лютого 2016 строку, суд може констатувати, що вказаний строк банківською установою не пропущений. Згідно із ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Наявність невиконаних зобовязань боржника підтверджена наданими позивачем фактичними даними, ці обставини не спростовані відповідачами. За матеріалами спадкової справи до складу спадщини входять одноквартирний жилий будинок, земельна ділянка, майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, які прийняті спадкоємцями. На вказаний умовивід суду не впливають твердження відповідача [PERSON] про те, що вона не зареєструвала право власності на житловий будинок, оскільки в силу ст. 1269 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину. У звязку з викладеним відповідно до наведеного положення законодавства вони зобовязані задовольнити \~вимоги кредитора в межах вартості прийнятої кожною з них частки частки. Проте суд не вбачає підстав для вирішення спору на користь позивача, виходячи з такого. Однією з обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, є вартість майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців. І якщо вартість прийнятого у спадщину спадкоємцем [PERSON] майна зазначена в свідоцтвах про право на спадщину, то відомостей про вартість отриманого [PERSON] жилого будинку суду не надано всупереч положенню цивільного процесуального закону про обовязок доведення обставин, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог. Між тим від вказаної інформації залежить питання обчислення питомої ваги фактично успадкованого особами майна відносно загального розміру спадкової маси. В свою чергу визначення питання про розмір успадкованої частки перебуває у прямому звязку з обсягом невиконаних спадкодавцем зобовязань, які належить покласти на кожного із спадкоємців окремо, оскільки цей припис закону прямо витікає із статті 1282 ЦК України, яка передбачає особисту відповідальність спадкоємців і не містить можливості солідарного стягнення з них невиконаних спадкодавцем зобовязань, як про те просить представник позивача. Разом з тим представник позивача, обізнаний про коло процесуальних прав та обовязків сторони, не надає доказів на підтвердження цієї обставини. Не клопочеться перед судом про забезпечення доказів, зокрема шляхом призначення експертного дослідження. У звязку з викладеним суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки одна з обставин, за яких може бути стягнуто заборгованість спадкодавця, є недоведеною. Крім наведених міркувань, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що вартість невиконаних на момент смерті позичальника зобовязань також є недоведеною, оскільки з розрахунку заборгованості (а. с. 6-12) випливає, що проценти за користування кредитними коштами позичальнику нараховувались протягом майже року після його смерті і вони є однією зі складових, що утворюють ціну позову, між тим у спадок переходять лише невиконані на момент смерті спадкодавця зобовязання. Наведені обставини не дають підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed