Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», яке є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» (далі за текстом - Банк) звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з неї заборгованість по кредиту в сумі 5300,20грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Банком і [PERSON] 12 червня 2007 року був укладений кредитний договір відповідно до якого Банк надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000,00грн. зі встановленим лімітом кредитної лінії на день в сумі 3000,00грн., а [PERSON] отримала кредит у вигляді платіжної картки, а також ПІН-код до картки, з лімітом у сумі 3000,00грн. [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала внаслідок чого станом на 25.12.2012р. в неї перед Банком виникла заборгованість, яка складає 5300,20грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду на 26.02.2014р. 10 год. 00 хв., 27.03.2014р. 09 год. 45 хв., 30.04.2014р. 09 год. 30 хв., 28.05.2014р. 13 год. 15 хв., за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідачка за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток та відповідно до ч. 5 с. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між Банком (а.с. 17, 18) та [PERSON] (а.с. 11-12, 13) 12 червня 2007 року був укладений кредитний договір № 002-15158-120607 на підставі якого позивач передав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку відповідачці зі сплатою 29,90% річних (а.с. 5-6), відповідно до якого Кредитор зобов'язався передати обумовлену договором суму на платіжну картку та надав її Позичальнику, а Позичальник отримав обумовлену договором суму грошей на платіжній картці та зобов'язався повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним, а також інші платежі, обумовлені кредитним договором. З умовами надання платіжної картки та тарифами на обслуговування платіжних карток «Visa Classic» відповідачка ознайомлена (а.с. 7-8). Відповідно до анкет позичальника [PERSON] отримала платіжну картку «Visa «Класичний»», кредитний ліміт якої на день складає 3000,00грн. (а.с. 9, 10). В порушення умов договору відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед Банком, яка, згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 25.12.2012р. склала 5300,20грн. (а.с. 14-15). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк чи інший фінансовий заклад зобов'язані видати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит, та сплатити проценти. Однак, всупереч умовам договору та вимог чинного законодавства відповідачка належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконала та не здійснювала повернення кредиту у встановлені договором строки у повному обсязі. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, який перевірений судом, сума заборгованості відповідачки перед позивачем за договором станом на 25.12.2012р. становить 5300,20грн. (а.с. 14-15). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачкою не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом на суму 5300,20грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved