Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Тернопільської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] виступили поручителями по кредитному договору, укладеному між позивачем та [PERSON], відповідно до якого останній було надано кредит на суму 30\~000 доларів США, який вона зобовязувалася повернути відповідно до графіку погашення кредиту та сплати відсотків в строк до 05 грудня 2031 року з відсотковою ставкою 12,9 % річних. Однак, з березня 2008 року [PERSON] не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобовязання. Уточнивши позовні вимоги просять стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №114 від 06 грудня 2006 року у розмірі 21\~501 долари США 64 центи, та 505,56 грн., а також судовий збір у розмірі 2044,96 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, з підстав наведених у письмових запереченнях. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала. Суду пояснила, що спірний договір поруки, укладений між Банком та [PERSON] №36 та договір поруки №37 від 06.12.2013 р. між Банком та [PERSON] припинили свою дію в силу вимог ст.559 ЦК України, а тому вимоги позивача до них вважає безпідставними. Також зазначила суду, що визнає заборгованість по тілу кредиту, яка виникла у основного боржника [PERSON] у розмірі 13\~220 доларів США 12 центів, проте, не погоджується із нарахованими [PERSON] заборгованістю по відсотках та пені, оскільки згідно судового рішення від 31 серпня 2009 року, яке набрало законної сили, було звернуто стягнення на предмет застави квартиру [ADDRESS], а тому подальше нарахування відсотків за користування кредитними коштами вважає безпідставним. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Відповідно до Кредитного договору №114 від 06 грудня 2006 року, відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк») в особі Тернопільської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON] надано кредит в сумі 30\~000 доларів США, який вона зобовязувався повернути відповідно до графіку погашення кредиту та сплати відсотків в строк до 05 грудня 2031 року. Згідно п.3.3.1 Кредитного договору та Додатку №1 до Договору, Позичальник зобов»язувався повертати заборгованість по кредиту на рахунок №22331011929.840 в ТФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 338824, щомісячно не пізніше 1-го числа, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі 100,00 доларів США, а останній платіж у день закінчення терміну користування кредитом. Відповідно до п.3.3.2 Кредитного договору, Позичальник зобов'язувався сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12,9% річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього договору з урахуванням п. 4.1. цього Договору, а по простроченій заборгованості відповідно до п. 3.2.8 виходячи з 13,9 % річних. Пунктом 5.3. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. На виконання зобов»язання за даним Кредитним договором, позивач провів видачу кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, що підтверджується Розпорядженням від 06.12.2006р. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що за договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] з березня 2008 року, взятих на себе зобовязань за Кредитним договором, належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість. Крім цього, 06.12.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №36, згідно якого Поручитель несе солідарну відповідальність перед Кредитором за виконання Позичальником ([PERSON]С.) забов»язань за Кредитним договором №114. Аналогічний Договір поруки №37 від 06.12.2013 р. було укладено між Банком та [PERSON]. Статтею 554 ЦК України встановлено, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2009 року, яке набрало законної сили, задоволено частково позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Вирішено звернути стягнення на предмет застави квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,6 кв.м. способом її продажу ПАТ АБ «Укргазбанк» на прилюдних торгах, з вартості якої підлягає сплаті 33\~252,64 дол. США та 23,64 грн. заборгованості за кредитним договором. В подальшому зазначене судове рішення було виконане, реалізовано предмет заставного майна, кошти від реалізації якого у розмірі 159\~679,22 гривні звернуто в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором. Як вбачається із предявленого позивачем розрахунку, за період із 12.02.2009 року по 30.06.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 21\~501,64 долари США та 505,56 грн., а саме: -13\~220,12 доларів США заборгованість по кредиту прострочена; -8\~281,52 доларів США заборгованість по процентах прострочена за вказаний період; -238,99 грн. заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту за вказаний період; -266,57 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем [PERSON] прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з неї в користь позивача заборгованість по кредитному договору №114 від 06.12.2006 року на вказану суму. Проте, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення в частині вимог до [PERSON], [PERSON], виходячи з такого. В силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 5.2 спірних договорів поруки, укладених позивачем із [PERSON], [PERSON] передбачено, що порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов»язання позичальника за кредитним договром не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов»язання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року, з дня укладення цього договору. Як вбачається із претензії позивача від 16.05.2013 року №50408.375, останній звернувся із вимогою до поручителів щодо повернення заборгованості по кредиту в сумі 25584,37 доларів США, 16 травня 2013 року, що підтверджено чеком поштового відправлення та його представником у судовому засіданні. Як вбачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] з укладеним кредитним договором виникла з моменту не внесення останньою чергового платежу, тобто ще у грудні 2007 року. В подальшому, кошти від реалізації заставного майна на підставі судового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2009 року, поступили на рахунок позивача 28 липня 2011 року, які було зараховано на сплату тіла кредиту та відсотків. Таким чином, суд вважає, що вимоги до поручителів [PERSON], [PERSON] на підставі укладеного із ними договору поруки не підлягають до задоволення, оскільки в силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України порука за вказаними договорами є припиненою. Також, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Тернопільської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: partial