Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 586 від 28 квітня 2011 року. В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік та зобов'язана була щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. У зв'язку з тим, що позичальник неналежним чином виконував передбачені договором зобов'язання щодо сплати кредиту та нарахованих процентів, станом на 22 травня 2017 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 25635,26 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 14126,82 грн., заборгованості за процентами - 6761,93 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 3983,10 грн., три проценти річних від простроченої суми - 763,41 грн. На підставі вищенаведеного позивач просив стягнути з відповідачів на його користь вказану заборгованість та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2011 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 586 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною системою. Також сторонами було підписано договір №586/2 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово-кредитною платіжною системою. Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк зобов'язався відкрити клієнту рахунок № [NUMBER] в грн. для обліку по ньому грошових коштів до запитання і операцій за платіжною карткою на умовах цього договору відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги банку. Згідно п. 7.1 вищезазначеного договору банк зобов'язався відкрити клієнту кредитну лінію за заявою клієнта з лімітом кредиту 15000,00 грн., із строком дії кредитної лінії, що відповідає строку дії банківської платіжної картки, в тому числі при випуску картки на новий строк. Пунктом 7.2 кредитного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 24,0 %, проценти за перевищення витратного ліміту (овердрафту) - у розмірі 35,0 %.. Проценти нараховуються методом факт/360 на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини). При нарахуванні процентів у день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається. Сплата нарахованих процентів за користування кредитом та процентів за перевищення витратного ліміту (овердрафту) здійснюється щомісячно 25 числа шляхом договірного списання коштів з рахунку клієнту в порядку, передбаченому п.2.11 та 6.1.2 цього договору. Відповідно до п.7.5 цього договору клієнт зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі в тому числі у разі закінчення строку дії банківської платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації) з використанням платіжних карток тощо. Клієнт зобов'язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку, відповідно до п. 6.1.7 цього договору, та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним, згідно з п.6.1.2 цього договору. В разі порушення терміну сплати платежів за цим договором клієнт зобов'язаний сплатити пеню в розмірі, що вказаний в п.7.4 цього договору, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.7.6 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором, в тому числі за кредитом та нарахованими процентами, здійснюється шляхом договірного списання коштів з розрахунку клієнта. У разі недостатності (відсутності) коштів на рахунку клієнт зобов'язаний внести кошти на рахунок безготівковим шляхом або готівкою до каси банку. Пунктом 3.1.2 вищезазначеного договору передбачено, що при порушенні умов договору банк має право в тому числі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати всіх платежів згідно з п.6.1.2 цього договору. Відповідно до 8.10 кредитного договору винна сторона, яка не виконала або неналежно виконала зобов'язання за цим договором, зобов'язана відшкодувати іншій стороні завдані цим збитки відповідно до чинного законодавства України, а також сплатити штрафи, пеню, визначені законодавством та цим договором. З виписки по рахунку [PERSON], долученої до матеріалів справи, вбачається, що банк виконав своє зобов'язання по кредитному договору. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] не виконала зобов'язання щодо поетапного повернення кредитних коштів та процентів за користування ними за кредитним договором № 586 від 28 квітня 2011 року. Згідно виписки по рахунку [PERSON] востаннє нею було здійснено платежі на погашення основного боргу та нарахованих відсотків 28.08.2013 року та 02.09.2013 року в загальному розмірі 223,62 грн., в зв'язку з чим сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 22 травня 2017 року складає 20888,75 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом - 14126,82 грн., заборгованості за нарахованими процентами - 6761,93 грн. За період з червня 2016 року по травень 2017 року позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат від простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 1709,35 грн. та трьох процентів річних від простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 407,55 грн. А також за період з вересня 2014 року по травень 2017 року для кожного чергового платежу на погашення процентів за користування кредитом, що не були сплачені боржником, позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 2273,75 грн. та трьох процентів річних від простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 355,86 грн. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за вищенаведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за основним боргом в розмірі 14126 грн. 82 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 6761 грн. 93 коп., інфляційного збільшення заборгованості за основним боргом в розмірі 1709 грн. 35 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості за основним боргом в розмірі 407 грн. 55 коп., а всього в сумі 23005 гривень 65 копійок. Проте суд дійшов висновку про те, що позивачем залишились не обґрунтованими вимоги в частині нарахування інфляційного збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 2273 грн. 75 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 355 грн. 86 коп., а всього в сумі 2629 грн. 61 коп., виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналізуючи практику застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, Верховний суд України в своєму листі щодо питання, пов'язаного з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, вказав на те, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обов'язкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Постановою Пленуму Верховного Суду №15 від 18.12.2009 року «Про судову практику в справах про банкрутство» висловлена правова позиція про те, що до складу грошових вимог кредитора зараховується заборгованість за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів та позики з урахуванням процентів, які зобов'язаний сплатити боржник, а також індекс інфляції від суми основного боргу та три проценти річних від простроченої суми, нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі, копія якого долучена до матеріалів справи, відсутні відповідні умови договору, які б передбачали можливість такого нарахування. Разом з тим, законом прямо не передбачений такий порядок нарахування заборгованості за кредитним договором. Враховуючи те, що нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а також те, що позивачем залишилось не доведеним наявність обов'язкових для сторін умов договору з прямою вказівкою щодо іншого порядку їх нарахування, в задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 586 від 28 квітня 2011 року, що станом на 22 травня 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 2273 грн. 75 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 355 грн. 86 коп., а всього в сумі 2629 грн. 61 коп., слід відмовити. Позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором № 586 від 28 квітня 2011 року, що станом на 22 травня 2017 року включає заборгованість за основним боргом в розмірі 14126 грн. 82 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 6761 грн. 93 коп., інфляційне збільшення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1709 грн. 35 коп., три проценти річних від суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 407 грн. 55 коп., а всього в сумі 23005 грн. 65 коп. підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1435,88 грн.

Outcome: partial