Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 110500 гривень, а також стягнення судового збору у сумі 1105,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 006-21910-290113. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, позивач зобов'язався відкрити для відповідача відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 30\~000 грн., та встановити на день відкриття кредитного договору ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 92000,00 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, у результаті чого станом на 04 серпня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом на загальну суму 110500 грн. У звязку з цим, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обємі. Представник позивача, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, до судового засідання не зявився, причин неявки не повідомив, в позовній заяві просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 23 вересня 2013 року померла, спадкоємцем є її рідна сестра [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та ухвалою Генічеського районного суду від 01 грудня 2014 року її було залучено у справі в якості відповідача як правонаступника померлої [PERSON]. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, потворно не зявилася в судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причину неявки, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно умов кредитного договору № 006-21910-290113 від 29 січня 2013 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], банк відкрив останній картковий рахунок № 26252907792775 в національній валюті України гривні, надав їй платіжну картку, на якій було відкрито кредитну лінію на загальну суму 100000 грн., а вона в свою чергу зобов'язалася сплачувати кредитні кошти у визначений строк та інші платежі, передбачені договором Згідно наданого банком розрахунку на момент смерті (23 вересня 2013 року) [PERSON] не мала простроченої заборгованості за кредитним договором, свої обовязки за договором виконувала належним чином, залишилося лише не погашене тіло кредиту в розмірі 83000 гривень. Але, не зважаючи на це, банком після смерті боржника нараховувалися комісія і станом на 04 серпня 2014 року, згідно розрахунку [PERSON] має заборгованість в сумі 110500 гривень, що складається: тіло кредиту - 64000 грн.; прострочене тіло кредиту 30000 грн.; заборгованість за комісіями 16500 грн. Зі змісту витребуваної судом спадкової справи спадкоємицею відповідачки є її рідна сестра [PERSON], [INFO], яка 12 березня 2014 року подала заяву про прийняття спадщини до Генічеської державної нотаріальної контори в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а інші спадкоємці відмовилися від своїх часток на її користь, але свідоцтво про спадщину не отримала, відомості про спадкове майно в спадковій справі відсутні. Вирішуючи даний спір суд виходив з наступного. Згідно ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст. 179 ЦПК України\~предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги і заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу не входять до складу спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із\~\~ч.3\~ст.1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно розяснення Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. В судовому засіданні встановлено, що померла [PERSON] мала зобовязання по кредитором договору, але твердження позивача про те, що вона належним чином не виконувала їх, не відповідає дійсності, оскільки на момент своєї смерті ніякої поточної заборгованості не мала, свої обовязки по кредитному договору виконувала належним чином, тому фактична заборгованість складає 83\~000 грн. (тіло кредиту), яка підлягає стягненню зі спадкоємців померлої. Надалі, в судовому засіданні встановлено, що спадщина, яка відкрилася після смерті [PERSON] фактично в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийнята її рідною сестрою [PERSON], але встановити з чого складається ця спадщина та її вартість не представляється можливим, оскільки свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримано, в спадковій справі зазначені відомості відсутні, банком суду таких доказів не надано. Тобто, суд позбавлений можливості визначити межі вартості спадкового майна, а за змістом\~ст. 31 ЦПК України\~визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, чого під час розгляду справи позивачем зроблено не було. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що банком не реалізовані свої права та інтереси, не виконанні процесуальні обовязки, не встановлено зміст та обєм спадщини, не зазначена її вартість, що позбавляє суд можливості стягнути заборгованість за кредитним договором зі спадкоємця, тому в задоволенні позовних вимог банку слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed