Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до державного нотаріуса Часів-Ярської державної нотаріальної контори Янюк Світлани Володимирівни (далі - Нотаріус) про визнання незаконною відмови державного Нотаріуса 25 грудня 2015 року Банку у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Нотаріусом 27 березня 2008 року за реєстровим № 674, та зобов'язання Нотаріуса видати Банку дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Нотаріусом. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2009 року у цивільній справі №2-5275-2009, що набрало законної сили, позов Банка до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено. Стверджує, що вказаним рішенням суду йому надано право продажу квартири від імені іпотекодавця, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка була предметом іпотеки, для задоволення вимог за кредитним договором №GOAWGK40000161 від 27 березня 2008 року з наданням Банку, у тому силі, усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зазначав про те, що для продажу вищевказаної квартири були необхідні правовстановлюючі документи, а саме: договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Нотаріусом 27 березня 2008 року за реєстровим № 674, за яким покупцем є [PERSON] Ураховуючи те, що банк не був стороною вищевказаного договору купівлі-продажу, такий договір у нього відсутній, а, отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» він позбавлений можливості відчужити зазначений вище предмет іпотеки. Позивач указував про те, що він звертався до відповідача із заявою про видачу дубліката зазначеного договору купівлі-продажу, проте йому було незаконно відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Зазначив, що договір купівлі-продажу квартири, посвідченого Нотаріусом 27 березня 2008 року за реєстровим № 674, знаходився на території м. Донецька у відділенні Банку, де на цей час проводиться антитерористична операція, а будівля Банку захоплена невідомими особами, що унеможливлює, враховуючи відмову Нотаріуса у видачі дубліката договору купівлі-продажу іпотечного майна, здійснення задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на ті обставині, що видача дублікатів правовстановлюючих документів здійснюється відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та дублікат видається приватним нотаріусом тільки стороні правочину. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2009 року у цивільній справі №2-5275-2009, що набрало законної сили, позов Банка до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено та, зокрема, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № GOAWGK40000161 від 27 березня 2008 року в сумі 50 304,14 грн., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 71,12 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на піставі договору іпотеки № GOAWGK40000161 від 27 березня 2008 року) Банком з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.4-5). Указане судове рішення вважається судом таким, що набуло законної сили, оскільки докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Для задоволення власних вимог з метою здійснення дій щодо реалізації іпотечного майна, ураховуючи те, що договір купівлі-продажу квартири, посвідченого Нотаріусом 27 березня 2008 року за реєстровим № 674, знаходився на території м. Донецька у відділенні Банку, де на цей час проводиться антитерористична операція, а будівля Банку захоплена невідомими особами, Банк звернувся до Нотаріуса із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу. Нотаріусом 25 грудня 2015 року було відмовлено Банку у видачі дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Нотаріусом 27 березня 2008 року за реєстровим № 674, з підстав того, що видача дублікатів правовстановлюючих документів здійснюється відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та дублікат видається приватним нотаріусом тільки стороні правочину. Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно із ч. 5 ст. 38 Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Частиною 10 статті 38 Закону визначено, що договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Зі змісту вказаних положень Закону України «Про іпотеку» убачається, що в разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права продати такий предмет іпотеки, укладений іпотекодержателем договір купівлі-продажу має відповідати всім вимогам законодавства, зокрема, і щодо форми договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно із п. 2.7 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок), якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження. Пунктом 1.1 глави 2 розділу ІІ Порядку визначено, що правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. За змістом п. 1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу або його дублікатом. Таким чином, якщо рішенням суду передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то під час укладення такого договору купівлі-продажу іпотекодержатель зобов'язаний надати оригінал договору купівлі-продажу предмета іпотеки або його дублікат. Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Як уже встановлено судом, рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 вересня 2009 року у цивільній справі №2-5275-2009, що набрало законної сили, що набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки на користь Банка з наданням усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, у тому числі укладення від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні ч. 5 ст. 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про нотаріат»). У ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а, отже, і право на отримання правовстановлюючих документів. Аналіз змісту норм ст. ст. 8, 53 Закону України «Про нотаріат» вказує про те, що дублікат нотаріально посвідченого документу видається лише особам, які були стороною правочину, а ст. 38 Закону України «Про іпотеку» вказує про те, що у іпотекодержателя наявне право продажу предмету іпотеки з отриманням всіх необхідних документів для цього. При вирішенні питання застосування цих норм слід виходити з пункту 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», в якому вказано про те, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Закон України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV набрав чинності 1 січня 2004 року, а Закон України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ набрав чинності 1 січня 1994 року Ураховуючи викладене, Закон України «Про іпотеку» у даних правовідносинах є спеціальним, який прийнято пізніше, тому є пріоритетними з урахуванням дії законів у часі. Аналогічні правові позиції викладені в судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2016 року у справі №219/5983/15-ц та від 29 червня 2016 року у справі № 2-175/1293/15-ц. За змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку», у іпотекодержателя наявне право продажу предмету іпотеки з отриманням всіх необхідних документів для цього, у тому числі правовстановлюючих, - договору купівлі-продажу іпотечного майна. З огляду вищевикладене, відмова Нотаріуса у видачі правовстановлюючого документу (дубліката договору купівлі-продажу), який у позивача відсутній, позбавляє банк можливості укласти правочин щодо відчуження предмету іпотеки, оскільки надання такого документу нотаріусу при укладанні договору з покупцем передбачено законодавством, суми вимоги Банку є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved