Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовними вимогами та просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість в розмірі 9004,40 (дев'ять тисяч чотири гривні) 40 копійок та з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 9004,40 (дев'ять тисяч чотири гривні) 40 копійок. При цьому представник позивача посилається на те, що 22 травня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» та фізична особа [PERSON], на підставі анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа- Банк» уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», за умовами якого Банк відкрив рахунок та випустив міжнародну платіжну картку. За бажанням Позичальника, що виражене останнім в анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції, Банк надав [PERSON] кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, встановивши її ліміт в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень. 13 вересня 2014 року [PERSON] помер. Заборгованість за кредитним договором останнього складає 18008,79 (вісімнадцять тисяч вісім) гривень 79 копійок. Спадкоємцями [PERSON] є малолітня донька - [PERSON], [INFO] та малолітній син - [PERSON], [INFO]. Законним представником малолітніх спадкоємців є їх мама - [PERSON]. Позивач зазначив, що ПАТ «Альфа-Банк» звертались до законного представника малолітніх спадкоємців [PERSON] листом від 17 липня 2015 року вих. №62062-34-6/6 з пропозицією про досудове врегулювання спору, у якому запропонував добровільно виконати договірні зобов'язання [PERSON] в порядку ст. 1282 ЦК України. Однак, до теперішнього часу вимоги позивача не виконані, а тому вони вимушені звернутися до суду з даною заявою. Також позивачем заявлені вимоги про стягнення в рівних частках витрат по сплаті судового збору в розмірі 609 (шістсот дев'ять) гривень з кожного з відповідачів. Представник позивача до судового засідання не зявився, надав клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, справу просить розглядати за відсутністю представника банку, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON], яка є законним представником [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила, в звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа: представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, вирішення справи залишають на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 22 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та фізична особа [PERSON], на підставі анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа- Банк» уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», за умовами якого Банк відкрив рахунок та випустив міжнародну платіжну картку. За бажанням Позичальника, що виражене останнім в анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції, Банк надав [PERSON] кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку, встановивши її ліміт в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень. За умовами договору відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2014 року [PERSON] помер (актовий запис про смерть №611 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області від 18 вересня 2014 року). Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 13 вересня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитом складає 18008 (вісімнадцять тисяч вісім) гривень 79 копійок. Судом була витребувана спадкова справа №214/2015 до майна померлого 13 вересня 2014 року [PERSON], з якої вбачається, що спадкоємцями померлого у рівних частках є його малолітня донька - [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №1405 Київський відділ реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 06 серпня 2009 року) та малолітній син - [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №689 Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 23 травня 2006 року). Законним представником малолітніх спадкоємців є їх мати, дружина померлого - [PERSON] (актовий запис про шлюб №912 Відділу реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси від 12 листопада 2004 року). З метою захисту охоронюваних інтересів кредиторів та запобігання випадкам ухилення спадкоємців від виконання цивільно-правових обов'язків, що виникли з боргових зобов'язань спадкодавця приписами статті 1281 Цивільного Кодексу України передбачено:прямий обов'язок спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини; набуття права протягом шести місяців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 23 вересня 2014 року до Банку надійшло звернення [PERSON] з повідомленням про те, що позичальник [PERSON] помер. Дізнавшись про відкриття спадщини, кредитор скористався своїм правом і пред'явив кредиторські вимоги до спадкоємців в строки та у порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України. 02 березня 2015 року позивач надіслав на адресу Третьої одеської державної нотаріальної контори претензію вих.№20213-34-6/6 з вимогами до спадкоємців колишнього позичальника, у якій зазначив, що договірні зобов'язання спадкодавця залишились невиконаними. Крім того, позивач просив державного нотаріуса долучити претензію кредитора до спадкової справи і довести до відома спадкоємців зміст заявлених вимог. У відповідь на заявлену претензію, Третя одеська державна нотаріальна контора повідомила, що на підставі заяви-претензії Банку була заведена спадкова справа №214/2015, спадкоємці повідомлені про надходження заяви-претензії належним чином, що підтверджується листом Третьої одеської державної нотаріальної контори від 11 березня 2015 року №1181/02-14. Згідно з листом Третьої одеської державної нотаріальної контори від 12 червня 2015 року №2836/02-14, спадкоємцям померлого позичальника 05 червня 2015 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на (одну другу) частку житлового будинку з надвірними спорудами під №18, розташованого в місті Одесі, вулиця Лінія 4, 6 станції Люстдорфської дороги. У відповідності до положень ст.ст. 237, 242 Цивільного кодексу України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку він представляє. Закон передбачає участь малолітніх та неповнолітніх осіб у цивільному процесі, адже наділяє їх не тільки загальними правами та обов'язками (стаття 27 ЦПК України), а й спеціальними (ст. 27-1 ЦПК). Вимогами статті 27-1 ЦПК встановлено, що малолітня або неповнолітня особа, крім прав та обов'язків, визначених статтею 27 цього Кодексу має додаткові процесуальні права, а саме: безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки; отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд; здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, передбачені міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Частиною 2 статті 29 ЦПК передбачено, що неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи. Отже, як вбачається з наведених норм, малолітні особи і неповнолітні особи можуть бути повноправними учасниками цивільного процесу з усіма правами та обов'язками, визначеними законодавством, однак здійснення цивільних прав та виконання обов'язків в суді здійснюється ними опосередковано через законних представників - батьків. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) За змістом ст. 1218 та ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була нарахована за життя спадкодавця, тобто на дату смерті. Відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1282 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до ст. 608 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. В даному випадку договірні зобов'язання не є нерозривно пов'язаними з особою позичальника і мають бути виконані його спадкоємцями. Зважаючи на вищевикладене ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до законного представника малолітніх спадкоємців [PERSON] листом від 17 липня 2015 року вих. №62062-34-6/6 з пропозицією про досудове врегулювання спору, у якому запропонував добровільно виконати договірні зобов'язання [PERSON] в порядку ст.1282 ЦК України. Однак, до теперішнього часу вимоги позивача не виконані. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення витрат по сплаті судового збору також підлягають задоволенню.

Outcome: approved