Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача посилається на те, що на підставі кредитного договору № DN05NL00000002 від 8 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], банк надав останньому кредит у розмірі 18000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30,60 % за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови зазначеного кредитного договору позивачем виконані, проте відповідач не виконує умови кредитного договору, а саме своєчасно не повертає кредитні кошти і відсотки за користування кредитними коштами. На теперішній час заборгованість за зазначеним кредитним договором складає 141955,29 грн., з яких: 17449,89 грн. - заборгованість за кредитом, 16882,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 100624,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафи, 250,00 грн. - штраф, 6747,87 грн. - штраф. Посилаючись на викладене, представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № DN05NL00000002 від 8 серпня 2008 року в розмірі 141955,29 грн. та витрати, пов'язані із зверненням до суду. В свою чергу, [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з зустрічною позовною заявою до ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій просить визнати недійсним правочин - анкету-заяву позичальника № DN05NL00000002 від 8 серпня 2008, укладену між ним та ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк». [PERSON] посилається на те, що 8 серпня 2008 між ним та ЗАТ «КБ «ПриватБанк» було укладено анкету-заяву позичальника № DN05NL00000002, відповідно до якого банк надав йому 18000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30,60 % за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] просить суд визнати недійсним зазначену анкету-заяву позичальника у зв'язку з доводами, які викладені в зустрічній позовній заяві. У судове засідання представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» не з'явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу розглянути без участі представника позивача. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та підтримав зустрічну позовну заяв та просив її задовольнити. Вислухавши пояснення [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що 8 серпня 2008 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена анкета-заява позичальника № DN05NL00000002 про надання останньому кредиту на суму 18000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30,60 % за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач повністю і у встановлений строк виконав зобов'язання за даним договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач в порушення цих вимог, не виконав умови договору та графіку погашення кредиту та процентів, тобто своєчасно не повернув позивачу кредитні кошти і не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Також, суд вважає, що пеня та штрафи, які нарахував банк значно перевищують тіло кредиту та заборгованість по процентам, у зв'язку з чим, в частині нарахування пені та штрафів, а саме 100624,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафи, 6747,87 грн. - штраф слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» штраф у розмірі 250,00 грн. Що стосується до зустрічної позовної заяви, суд вважає недоведені факти, на які посилається [PERSON] Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Вирішуючи даний позов, суд враховує вимоги ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial