Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з заставленого майна автомобіля «SCHWARZMULLER», рік випуску: 1998, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: TRGSAP230WD129514, реєстраційний номер: АР6489ХХ, що належить на праві власності [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 11.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 87000.00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.05.2012. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №14.11927 від 11.05.2007 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], 11.05.2007 р. уклали договір застави № 14.11927/1,згідно якого [PERSON] надав в заставу автомобіль SCHWARZMULLER, рік випуску: 1998, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: TRGSAP230WD129514, реєстраційний номер: АР6489ХХ, що належить останньому на праві власності. В звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.11.2012 було звернуто стягнення на предмет застави, зокрема і на автомобіль «SCHWARZMULLER», реєстраційний номер: АР6489ХХ. На теперішній час Банк має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, однак стало відомо, що Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Вх.N 4420 від 09.12.2010 р. було накладено арешт на спірний автомобіль. Посилаючись на те, що Банк має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження автомобіль SCHWARZMULLER», реєстраційний номер: АР6489ХХ, оскільки право застави у банку виникло раніше ніж була винесена вище зазначена постанова, сума заборгованості [PERSON] перед Банком складає 222507,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, просили звільнити автомобіль «SCHWARZMULLER», реєстраційний номер: АР6489ХХ, з-під арешту. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №14.11927 від 11.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 87000.00 дол.США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.05.2012. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №14.11927 від 11.05.2007 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON], 11.05.2007 р. уклали договір застави № 14.11927/1, згідно якого [PERSON] надав в заставу автомобіль SCHWARZMULLER, рік випуску: 1998, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: TRGSAP230WD129514, реєстраційний номер: АР6489ХХ, що належить йому на праві власності. В звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.11.2012 було звернуто стягнення на предмет застави, зокрема і на автомобіль «SCHWARZMULLER», реєстраційний номер: АР6489ХХ . Проте позивачем було отримано інформацію про те, що Постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Вх.N 4420 від 09.12.2010 р. було накладено арешт на спірний автомобіль. Таким чином, зазначений арешт не дає змоги позивачу здійснити продаж предмету застави. Так, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобовязань, в силу якого кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до статті 16 вказаного Закону, право застави виникає з моменту укладання договору застави. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що обтяженням є право обтяжувала на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон повязує прав і обовязків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувала і боржника виникають права і обовязки, встановлені законом та /або договором. Згідно зі статтею 14 вище вказаного Закону пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Право застави у ПриватБанку виникло, 11.05.2007 року, постанова про накладення арешту даного автомобіля була винесена пізніше ніж було укладено договір застави. Станом на 29.07.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 222507,00 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Таким чином, враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що право ПАТ КБ «ПриватБанк» як заставодержателя заставленого автомобіля виникло 11.05.2007 року, тобто ще до накладення арешту на спірний автомобіль державним виконавцем, суд вважає, що саме ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved