Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 06 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № НМXRRM15770213, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3883,94 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі. В звязку з тим, що [PERSON] умови договору належним чином не виконував, станом на 15 грудня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 12968 грн. 59 коп., з яких: 11874 грн. 85 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 593 грн. 74 коп. штраф (процентна складова). ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача суму заборгованості та відшкодувати судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, у письмовому клопотанні, поданому до суду, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання за повторним викликом не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений оголошенням в газеті «Урядовий курєр» № 103 від 02 червня 2016 року, причин неявки суду не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 06 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір № НМXRRM15770213, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3883,94 грн., що підтверджується заявою позичальника № НМXRRM15770213, копія якої додана до матеріалів справи. Сума кредиту [PERSON] була надана, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором станом на 15 грудня 2015 року, який доданий до матеріалів справи. Згідно п. 1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, при порушенні строків платежів за будь-ким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як зазначає позивач, [PERSON] допустив наявність заборгованості за кредитним договором, а тому йому нарахований штраф в сумі 500 грн. + 593 грн. 74 коп. = 1093 грн. 74 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Згідно п. 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, при непогашенні кредиту в строк, установлений графіком погашення кредиту, процентів і винагороди, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого йому нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 11874 грн. 85 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача сум штрафу та пені за користування кредитом. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені при подачі позовної заяви судові витрати: судовий збір та витрати, повязані з оголошенням у пресі.

Outcome: approved