Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства [PERSON] К (далі - ПП [PERSON] К), [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання Овердрафт-мікрокредиту №0611/002ОМЯ від 03.11.2006 в сумі 12288,70 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.11.2006 між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк, і ПП [PERSON] К було укладено договір про надання Овердрафт-мікрокредиту №0611/002ОМЯ, за умовами якого Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язався здійснити овердрафт-мікро обслуговування Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, який на момент підписання договору складав 17000 грн., а Клієнт зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12-19% річних, а у випадку порушення строків повернення кредиту - 38% річних, з кінцевим терміном повернення до 01.11.2007. Зметою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 03.11.2006 між ЗАТ КБ ПриватБанк і [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого останній поручився перед банком за належне виконання ПП [PERSON] К взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також зобов'язався відповідати перед банком в разі невиконання ПП [PERSON] К умов кредитного договору. В порушення умов кредитного договору ПП [PERSON] К взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12 лютого 2016 року виникла заборгованість в сумі 12288,70 грн., з них: по процентам за користування кредитом 6065,67 грн., пеня 6223,03 грн. Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 23.11.2016 провадження в справі у частині позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк до ПП [PERSON] К про стягнення боргу за кредитним договором було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем встановленого законодавством строку звернення до суду. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 3 листопада 2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк, і ПП [PERSON] К був укладений договір про надання Овердрафт-мікрокредиту №0611/002ОМЯ, за умовами якого Банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язався здійснити овердрафт-мікро обслуговування Клієнта, що полягає в проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, який на момент підписання договору складав 17000 грн. Кредит надавався на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта. (п.1.1, 1.3). Відповідно до п.2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.5 договору Клієнт зобов'язався використовувати кредит на цілі, зазначені в п. 1.1 даного договору, сплатити відсотки за увесь час користування кредитом в розмірі 12-19% річних, а у випадку порушення строків повернення кредиту - 38% річних, зробити повне погашення кредиту не пізніше терміну, встановленого п. 1.4 даного договору, тобто до 01.11.2007. Крім того, при порушенні Клієнтом зобов'язань щодо повергнення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, Клієнт виплачує [PERSON] за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,47% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня (п.4.1). З метою забезпечення виконання зобов'язань ПП [PERSON] К за вказаним кредитним договором між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №0611/002ОМЯ від 3 листопада 2006 року. Згідно із п. 1. договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед [PERSON] за виконання ПП [PERSON] К своїх обов'язків перед кредитором за кредитним договором. Відповідно до п. 2, 5 та п. 6 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів та інших платежів, відшкодування збитків, впродовж п'яти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги із зазначенням невиконаного обов'язку. Пунктом 11 договору поруки визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. ПП [PERSON] К грошових зобов'язань у строки, визначені кредитним договором не виконував, внаслідок чого станом на 12.02.2016 виникла заборгованість: по процентам за користування кредитом 6065,67 грн., пеня - 6223,03 грн. Дані обставини підтверджуються договором між ПАТ КБ ПриватБанк і ПП [PERSON] К про надання Овердрафт-мікрокредиту №0611/002ОМЯ від 03.11.2006 (а.с. 15), договором поруки №0611/002ОМЯ між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] від 03.11.2006 (а.с. 19), розрахунком заборгованості ПП [PERSON] К за кредитом, відсотках за користування кредитними коштами та пені (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 610 даного Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки №0611/002ОМЯ від 03.11.2006, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 11) про те, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений датою 01.11.2007 кінцевий термін повного погашення кредиту (п. 2.2.5). За таких обставин у [PERSON] виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання ПП [PERSON] К щодо повернення кредиту, починаючи з 2 листопада 2007 року і протягом наступних 6 місяців. Таку вимогу до поручителя [PERSON] протягом зазначеного строку не пред'явив, а звернувся до поручителя тільки 28.01.2016, що підтверджується відповідним повідомленням (а.с. 12), хоча ПП [PERSON] К припинив сплачувати проценти за користування кредитними коштами та пеню з 30.12.2010. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимога ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON], як поручителя ПП [PERSON] К, про стягнення боргу за кредитним договором є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. На підставі ст. 251, 252, 526, 530, 553, 554, 559, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed