Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та просив стягнути кредитну заборгованість у сумі 41345,79 гривень, витрати по оплаті судового збору у розмірі 413,46 гривень. Представник позивача посилається на те, що 05.07.2007 року відповідач [PERSON] уклав договір №К3ХRFТ05010309 з позивачем та отримала кредит у розмірі 4229,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, позивач просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з'явився, представив до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності. Відповідач [PERSON] не з'явився, представив до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги не визнав, оскільки він сплатив повністю заборгованість за кредитним договором №К3ХRFТ05010309 від 05.07.2007 року, крем того відповідач, наголошував, що позивач пропустив строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що 05.07.2007 року відповідач [PERSON] підписав заяву-позичальника №К3ХRFТ05010309. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із заяви [PERSON] вбачається, що він звертався до банку з проханням надати платіжну картку з кредитним лімітом 4229,00 та базовою процентною ставкою 0,01 % строк дії 12 місяців, з 05.07.2007 року по 05.07.2008 року. Крім заяви [PERSON], до суду позивачем надані умови та правила надання банківських послуг. Вказані умови не містять підпису відповідача. Умови і правила надання банківських послуг стосуються усього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви позичальника. У заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до умов. Крім того, у заяві не зазначено умов надання кредиту, окрім розміру ліміту та процентної ставки за користування кредитом. Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» не містить підпису позичальника, тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту. Матеріали цивільної справи не містять доказів того, що підписуючи заяву, відповідач розумів вказані умови матеріали цивільної справи не містять, у тому числі щодо погодження сторонами терміну позовної давності тривалістю 50 років, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення договору у письмовій формі про збільшення строку позовної давності. Згідно п.1.7.31 Умови і правила надання банківських послуг строк позовної давності повернення кредиту, процентів, неустойки, пені, штрафів складає 50 років. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитору забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Позивачем не доведено, що відповідач не повернув кредит строком до 05.07.2008 року. В матеріалах справи відсутні будь які докази, що позивач звертався з претензією на адресу відповідача про сплату заборгованості. Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України строк звернення до суду з позовом.

Outcome: dismissed