Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, [PERSON], про виселення з житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що 10.04.2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 141, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 500\~000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 17,00 % річних, стоком на 240 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10.04.2028 року на придбання нерухомого майна. В рахунок забезпечення виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 2042 від 11.04.2008 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка, які знаходиться за адресою с.Ракошино, вул. Леніна, 110, Мукачівського району. В звязку з порушенням позичальником умов кредитного договору банк звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців з житлового приміщення. 05 лютого 2015 року по даному позову було прийнято рішення, яким позов задоволено частково - в частині звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено, в часині виселення мешканців з житлового приміщення відмовлено, в звязку з передчасністю заявленої вимоги. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 30.04.2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду залишено без змін. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі по справі, в звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом про виселення даних осіб з вказаного житлового приміщення. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи - Служби в справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що в разі задоволення позову будуть порушені права дитини, яка проживає в будинку. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак до початку судового засідання від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечують в повному обсязі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 10.04.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 141, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 500\~000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 17,00 % річних, стоком на 240 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 10.04.2028 року на придбання нерухомого майна. В рахунок забезпечення виконання взятих на себе зобовязань за договором про іпотечний кредит між банком та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 2042 від 11.04.2008 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка, які знаходиться за адресою с.Ракошино, вул. Леніна, 110, Мукачівського району Згідно з приписами\~ ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року, в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 141 від 10.04.2008 року в розмірі 641\~133,50 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок № 110 по вул. Леніна в с.Ракошино Закарпатської області та земельну ділянку та тією ж адресою. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 30 квітня 2015 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року залишено без змін. Згідно з ст. 109 ЖК України та ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК України. Оскільки законом передбачений вказаний порядок виселення позивач має право після звернення стягнення на будинок направити відповідачу, та особам, що мешкають у вказаному будинку письмову вимогу про їх добровільне виселення протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги. У разі відмови мешканців житлового будинку виселитися, їх виселення може бути проведено у судовому порядку. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що відповідно до ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно з положень Закону України «Про іпотеку» виселення відповідача необхідне для вжиття заходів по реалізації предмета іпотеки, усунення перешкод для здійснення реалізації предмета іпотеки, а також забезпечення прав майбутніх покупців. Відповідно до листа Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області № 02-10/483 від 02.09.2013 року за адресою с.Ракошино, вул Леніна, 110 зареєстрвоані наступні громадяни - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після набрання рішенням законної сили, ПАТ «Державним ощадним банком» було надіслало відповідачам письмову вимогу № 13/109 від 19.02.2014 року про добровільне звільнення житлового приміщення за адресою с.Ракошино, вул. Леніна, 110 Мукачівського району в тридцятиденний строк з дня отримання даної вимоги. Зазначене повідомлення відповідачі отримали 22.02.2014 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Також суд враховує наступне, що відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, за змістом цих норм, якщо в іпотеку передано жиле приміщення, яке було придбано не за рахунок отриманих кредитних коштів, підстави для виселення мешканців із зазначеного жилого приміщення без надання їм іншого постійного житла відсутні. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року № 6-39цс15, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів. При цьому судом встановлено, що відповідно до умов договору про іпотечний кредит № 141 від 10.04.2008 року такий виданий третій особі [PERSON] на придбання нерухомого майна за договором купівлі-продажу, яке і є предметом договору іпотеки. Таким чином в іпотеку передано жиле приміщення, яке було придбано за рахунок отриманих кредитних коштів. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачі у встановлений законом строк добровільно не звільнили спірний житловий будинок, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 1218,00 грн. судових витрат.

Outcome: approved