Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач порушує свої зобов'язання за кредитним договором № 39_10-11/07-МФ від 14. 11. 2007 року, в зв'язку з чим станом на 03. 03. 2014 року відповідач має непогашену заборгованість в сумі 4 405 273,14 грн. 87 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 14. 11. 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Філії «Центральне регіональне управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 39_10-11/07-МФ, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 762 500,00 грн. з терміном повного погашення заборгованості по договору до 12 листопада 2022 року, з оплатою за процентною ставкою на рівні 15% річних. Вбачається, що 26 вересня 2008 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 39_10-11/07-МФ від 14 листопада 2007 року (далі - «Додаткова угода № 1»). Відповідно до останньої редакції п. 3.2. кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно, в строк з « 1» по « 10» число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 4 236,11 грн., згідно Графіка зниження заборгованості (Додаток № 2 до кредитного договору). Відповідно до останньої редакції п. 4.3. кредитного договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, в термін з « 01» по « 15» число (включно) кожного місяця, згідно Графіка зниження заборгованості (Додаток № 2 до кредитного договору). Пунктом 6.1. кредитного договору встановлено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує пеню з розрахунку 1% (один) відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 3.4., 4.3., 4.4., 4.6. кредитного договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених умовами кредитного договору. У відповідності до пункту 3.4. кредитного договору банк має право зупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовженні строку дії договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих відсотків по них, неустойки відповідно до умов кредитного договору. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, відповідно до п. 3.1. кредитного договору на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням із банком, здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в сумі 762 500,00 грн. Вбачається, що позичальник скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, систематично порушує виконання умов договору, про що банком було направлено позичальнику повідомлення щодо усунення порушень № 39/1092 від 30.10.2008 p., лист-попередження за вих. № 5341 від 20.07.2009 року, але він так і не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором. Встановлено, що станом на 03 березня 2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 4 405 273,14 грн. і включає в себе: - 444 791,75 грн. - сума строкової заборгованості по кредиту; - 292 378,38 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту; - 908,84 грн. - сума строкової заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; - 619 463,98 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами; - 3 047 730,19 грн. - пеня за прострочення заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Судом встановлено, що в забезпечення виконання умов кредитного договору, 14 листопада 2007 року між банком та позичальником було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 6644. Згідно умов іпотечного договору, відповідачем було передано в іпотеку банку наступне нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з [NUMBER] по [NUMBER] групи приміщень [NUMBER] (в літ. А), загальною площею 76.30 кв. м., що знаходиться в будинку [ADDRESS]. Право власності на предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 листопада 2007 року, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 6042. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором № 39_10-11/07-МФ від 14. 11. 2007 року, в зв'язку з чим станом на 03. 03. 2014 року відповідач має непогашену заборгованість в сумі 4 405 273,14 грн. 87 коп. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved