Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Галицького районного суду м. Львова з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.09.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит на купівлю транспортного засобу. Між сторонами на виконання зобов'язання за кредитним договором укладений договір застави, предметом якого визначений транспортний засіб. Крім того, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за яким останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно в межах суми 50 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 50,00 грн. Позивач свого представника до суду не направив. В письмовій заяві просив справу слухати без представника ПАТ «Ідея-Банк». Відповідачі, повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Нормами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 541 вищевказаного Кодексу солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Приписами статті 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. За договором поруки (стаття 553 ЦК України) поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно статті 554 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання, забезпеченого порукою є наступні. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, нормами статті 548 ЦК України чітко встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Оскільки в кредитному договорі відсутні посилання щодо забезпечення виконання грошового зобов'язання порукою, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом не приймаються посилання позивача на умови договору поруки, укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON], як з підстав зазначених вище, так і з огляду на те, що вказаний договір поруки був укладений через три роки після підписання та вже на стадії виконання кредитного договору, що суперечить інституту забезпечення виконання зобов'язань, передбаченому цивільним законодавством і який має особливу правову природу. В силу ж закону у кредитних правовідносинах порука не виникає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволення позову, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed