Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі - Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.03.11 р. між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого являється Банк, та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 75510,00 грн. зі сплатою процентів по процентній ставці 16% річних, терміном повернення до 15.03.18 р. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконував, що стало підставою для дострокового стягнення заборгованості. Оскільки поручителем за зобовязаннями [PERSON] виступила [PERSON], заявлено вимогу про солідарне стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи предявила зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору поруки від 15.03.11 р., укладеного між нею та іншими сторонами, недійсним. Вимоги зустрічного позову обґрунтовуються тим, що цей договір поруки [PERSON] не підписувала, у звязку з чим він є недійсним. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, клопотав про розгляд справи у відсутності представника, первісний позов підтримав в повному обсязі. З письмових пояснень позивача вбачається, що [PERSON] надала нотаріально посвідчену згоду на укладення кредитного договору [PERSON], а у договорі застави, укладеному одночасно з кредитним договором, наявна письмова заява [PERSON] про надання згоди про передачу майна в заставу. Тому, на думку позивача, твердження [PERSON] про те, що їй не було відомо про наявність у [PERSON] кредиту, не відповідає дійсності. При цьому у інших наявних в матеріалах кредитної справи документах підписи [PERSON] ідентичні підпису у договорі поруки. Відповідач [PERSON] вимоги первісного та зустрічного позовів до себе визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно, отримував кредит у ПАТ «Астра Банк», однак у звязку з скрутним матеріальним становищем неодноразово допускав порушення термінів внесення обовязкових платежів та на даний час не може повернути кредит. Він також пояснив, що обставин укладення кредитного договору та договору поруки на даний час докладно не памятає у звязку із спливом значного проміжку часу, припускає, що [PERSON] могла не підписувати договір поруки. Відповідач [PERSON] не заперечувала проти позову про стягнення заявлених позивачем коштів з [PERSON] Вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі та пояснила, що у момент укладення кредитного договору між позивачем та [PERSON] вона була відсутня, договір поруки, нібито укладений між нею та ПАТ «Астра Банк», насправді не підписувала, підпис у двох місцях на договорі їй не належить. З цих підстав вона просила суд задовольнити її зустрічний позов. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, виходячи із наданих та отриманих під час розгляду справи доказів, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 березня 2011 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.13 р. є ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір № 300425023493001 (надалі кредитний договір), за умовами якого [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру отримав кредит в сумі 75510,00 грн. терміном повернення до 15.03.18 р. включно, на купівлю автомобіля «ЗАЗ-Форза», 2011 року випуску, із забезпеченням у вигляді застави автомобіля та поруки [PERSON], на умовах сплати процентів за користування кредитом з розрахунку 16 % річних, зі сплатою одноразової комісійної винагороди в розмірі 2,5 % від суми кредиту. Позичальник [PERSON] зобовязався здійснювати погашення кредиту та нарахованих процентів щомісячно до 15 числа кожного місяця ануїтетними платежами в сумі 1500,00 грн. щомісячно (п.п.1.1-1.4, 2.5 кредитного договору). Пунктом 3.2.5 кредитного договору передбачено, що у разі несплати або неповної сплати позичальником чергового ануїтетного платежу протягом 30 днів, Банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів, комісій та штрафних санкцій. Невиконання зобовязання по погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів дає право банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, штрафів та пені. Позивачем доведено направлення [PERSON] 15.09.14 р. досудової вимоги сплатити прострочену заборгованість станом на 28.08.14 р. в сумі 16978,74 грн., її отримання відповідачем [PERSON] не оспорюється. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, Банк у порядку, встановленому п.3.2.5 кредитного договору, скористався правом вимагати дострокового виконання кредитних зобовязань відповідачем [PERSON] Як вбачається з довідки позивача, заборгованість по кредитному договору станом на 04.06.15 р. складає 114853,49 грн., у тому числі заборгованість по поверненню тіла кредиту 57850,51 грн., відсотків 15919,75 грн., крім того, у звязку з порушенням умов кредитного договору [PERSON] на підставі його положень нараховано пеню у розмірі 40418,81 грн., а також відповідно до ст.625 ЦК України 3 % річних у звязку з простроченням повернення тіла кредиту в сумі 329,20 грн., та відсотків в сумі 335,22 грн. Суд вважає поданий розрахунок ціни позову обґрунтованим та таким, що відповідає умовам кредитного договору. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, що не суперечить закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача у цій частині та наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 114853,49 грн. Вирішуючи вимоги зустрічного позову [PERSON], суд враховує наступне. В обґрунтування вимоги про наявність правових підстав для солідарного стягнення заборгованості по кредитному договору з [PERSON] та [PERSON], суду позивачем за первісним позовом подано договір поруки № 300425023493001/П від 15.03.11 р., укладений ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON] та [PERSON], за умовами якого [PERSON] взяла на себе зобовязання нести солідарну відповідальність з [PERSON] у випадку невиконання ним як позичальником своїх зобовязань за кредитним договором № 300425023493001 від 15.03.11 р. Підписання даного договору відповідачем [PERSON] оспорюється. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В обґрунтування своїх заперечень у частині підписання договору поруки та вимог зустрічного позову, відповідач [PERSON] О,В. під час розгляду справи заявила клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке ухвалою суду від 11.01.16 р. було задоволене, у справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: ким [PERSON] чи іншою особою виконано підпис від імені поручителя [PERSON] у графі „Підпис Розділу 6 «Юридичні адреси та реквізити сторін» у договорі поруки №300425023493001/ІІ від 15.03.11 р.; ким [PERSON] чи іншою особою виконано підпис від імені [PERSON] у графі „З умовами кредитного договору ознайомлений (на) та згодний (на) Розділу 6 «Юридичні адреси та реквізити сторін» у договорі поруки №300425023493001/ІІ від 15.03.11 р. Під час розгляду справи, з метою забезпечення проведення судової експертизи, ухвалою суду від 22.10.15 р. у позивача за первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» витребувано оригінал договору поруки №300425023493001/ІІ від 15.03.11 р., оскільки у відповідача [PERSON] його примірник був відсутній. Ухвалу суду залишено без виконання. Проведення експертизи судом доручено судовим експертам Льваівського НДІ судових експертиз, у розпорядження судових експертів надано вільні зразки підпису [PERSON], наявні у наданих нею документах, а також матеріали цивільної справи № 565/890/15-ц. Під час виконання судової експертизи судовим експертом надавалось клопотання про витребування у сторони процесу та надання у розпорядження судового експерта оригіналу договору поруки №300425023493001/ІІ від 15.03.11 р., укладеного ПАТ «Астра Банк» з [PERSON] та [PERSON], відповідно до ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22.10.15 р. про витребування доказів. Ухвалою суду від 08.04.16 р. клопотання судового експерта задоволене, ПАТ «Дельта Банк» зобовязано надати у розпорядження судового експерта Львівського НДІ судових експертиз [PERSON] оригінал договору поруки №300425023493001/ІІ від 15.03.11 р., укладеного ПАТ «Астра Банк» з [PERSON] та [PERSON], відповідно до ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2015 року про витребування доказів. Проте, вказана ухвала суду від 08.04.16 р. також залишена без виконання, поважних причин невиконання ухвали суду у письмових поясненнях позивачем за первісним позовом не наведено. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про ухилення позивача ПАТ «Дельта Банк» від проведення призначеної судом експертизи, оскільки вважає неподання судовому експерту та суду оригіналу документу, про призначення почеркознавчої експертизи щодо якого винесено ухвалу суду, безпідставним та не мотивованим. Відповідно до ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи положення вищезазначеної статті, а також беручи до уваги значення призначеної судом експертизи для сторін, з урахуванням встановлення судом, що ПАТ «Дельта Банк» ухилився від її проведення, суд визнає, що договір поруки №300425023493001/ІІ від 15.03.11 р., укладений ПАТ «Астра Банк» від імені [PERSON] та [PERSON], останньою не підписаний. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 2 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що договір поруки №300425023493001/ІІ від 15.03.11 р., укладений між ПАТ «Астра Банк», [PERSON] та від імені [PERSON], є неукладеним, оскільки доказів досягнення [PERSON] у належній для даного виду договорів формі згоди з усіх істотних умов договору поруки, суду не надано. У звязку з тим, що суд визнає оспорюваний договір поруки неукладеним, відсутні правові підстави для застосування умов цього договору щодо наслідків порушення [PERSON] зобовязань за кредитним договором у вигляді солідарної відповідальності за порушення грошового зобовязання разом з позичальником. Таким чином, вимоги позивача за первісним позовом до [PERSON] задоволенню не підлягають. У звязку з тим, що [PERSON] у зустрічному позові просить визнати вказаний договір поруки недійсним, у той час як він є неукладеним, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог зустрічного позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial