Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06 березня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Оскільки відповідач [PERSON] умови вказаного договору належним чином не виконував, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у нього станом на 31 березня 2016 року виникла заборгованість у загальному розмірі 11453,60 грн., з яких: 685,61 грн. заборгованість за кредитом, 7046,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 521,60 грн. штраф (процентна складова), тому позивач просить стягнути таку у судовому порядку. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] також не зявився, однак подав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає частково та просить застосувати до позовних вимог в частині стягнення з нього штрафів строки позовної давності, передбачені ст. ст. 256, 258 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого банк надав позичальнику 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі сплатою 2,5 % на місяць за користування кредитом на суму залишку непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, та внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а. с. 5-31). Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобовязання, а саме не проводив щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такого станом на 31 березня 2016 року виникла заборгованість у загальному розмірі 11453,60 грн., з яких: 685,61 грн. заборгованість за кредитом, 7046,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700 грн. заборгованість за комісією, 1021,60 грн. заборгованість по судовим штраф (а. с. 4). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 06 березня 2013 року відповідач [PERSON] погодився, що дана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується також його підписом у заяві. Так, згідно п. 2.1.1.5.6 вказаного договору позичальник зобовязаний у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банка виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), виплати винагороди банку (а. с. 5-31). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором про надання банківських послуг від 06 березня 2013 року, суд вважає, що позовна заява в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та комісією є обґрунтованою. Що стосується позовних вимог про стягнення із [PERSON] заборгованості по штрафах, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, згідно з правилами користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У відповідності до п. 2.1.1.7.6 кредитного договору при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми боргу по кредитному ліміту з урахування нарахованих та прострочених процентів і комісій. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пільговий період (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01 % річних) становить до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашенні заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), а термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним (а. с. 6). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 06 березня 2013 року останній кредит позивачем було отримано 16 серпня 2013 року, а тому кінцевим строком повернення є 25 вересня 2013 року. Оскільки є наявним факт неповернення кредиту до цієї дати, унаслідок чого після збігу 30 днів (тобто після 25 жовтня 2013 року) банк отримав право на стягнення штрафу. Оскільки позов пред'явлено лише у травні 2016 року, то однорічний строк позовної давності стосовно вимоги про стягнення штрафу банком пропущено. За таких обставин, враховуючи клопотання відповідача, суд вважає, що до вимоги про стягнення штрафів слід застосувати спеціальну позовну давність, а тому позовна заява в цій частині до задоволення не підлягає. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг від 06 березня 2013 року в розмірі 10432 грн., з яких 685,61 грн. заборгованість за кредитом; 7046,39 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та 2700 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, та у разі часткового задоволення позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено 1378 грн. судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (91,08 % від ціни позову), з відповідача слід стягнути на користь позивача 1255,08 грн. (1378 грн. х 91,08 %) судового збору.

Outcome: partial