Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачів в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1040700,11 грн., а також судовий збір у розмірі 3654,00 грн., посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі [PERSON]), який є правонаступником Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, [PERSON] передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором № 11164137000, укладеним 04.06.2007р. між Банком та [PERSON], внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначеному договорі, та до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від відповідачів повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитним договором.\~Банк повністю та в строки виконав свої зобовязання за вищевказаним договором, однак відповідачка [PERSON] не виконала умови договору так як не здійснювала погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого, станом на 13.10.2014р. у відповідачки [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 1040700,11 грн. Також позивач посилається на те, що в порядку забезпечення виконання зобовязань наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON], що підтверджується договором, відповідно до якого [PERSON] зобовязався відповідати по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов вищезазначеного договору. Заборгованість по кредитному договору позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, оскільки боржник та поручитель мають нести перед кредитором солідарну відповідальність. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення йому судових повісток про виклик до суду, однак до суду не зявлявся, клопотання про розгляд справи у його відсутність не подавав, про причини неявки також не повідомляв. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень, відповідачка за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобовязального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. В судовому засіданні судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між Банком та [PERSON] (а.с. 17-18) 04 червня 2007 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11164137000, на підставі якого позивач передав кредит у розмірі 50000,00 дол. США відповідачці [PERSON] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення 04 червня 2014 року (а.с. 6-12), відповідно до якого Кредитор зобовязався передати обумовлену договором суму та надав її Позичальниці, а Позичальниця отримала обумовлену договором суму грошей та зобовязалася повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним, а також інші платежі, обумовлені кредитним договором. Пунктом 1.3.3 Договору передбачено, що проценти нараховуються щомісячно, в остійній робочий день поточного місяця за методом «факт/360». Термін сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п. 1.3.4. Договору). Згідно\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання\~\~ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, згоди боржника не вимагаються. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеному між Банком та ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 23-24, 25-26), останнє набуло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11164137000 від 04 червня 2007 року, укладеного між Банкомта [PERSON], що також підтверджується актом прийому-передачі документації за Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року (а.с. 20, 21-22). Таким чином, з укладанням вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами до позивача ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги виконання зобов'язання відповідачкою [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту, укладеним між відповідачкою [PERSON] та Банком. В порушення умов зазначеного договору відповідачка [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка, згідно довідки від 13.10.2014р., наданої позивачем станом на 13.10.2014р. з урахуванням заборгованості по кредиту, відсоткам склала загальну суму 1040700,11 грн. (а.с. 19). Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України -гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до кредитних відносяться операції зазначені у п. 3 ч. 1 та у пунктах 3 -7 ч. 2 ст. 47 цього Закону, у тому числі розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Отже, розміщення залучених коштів шляхом надання кредитів є однією з основних банківських операцій. В розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»до коштів відносяться гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Надаючи кредит, банк розміщує залучені ним кошти, як у національній валюті (гривні) так й в іноземній валюті. Статті 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Стаття 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлює ряд обмежень і заборон, що стосується умов здійснення окремих банківських операцій. Приписи вказаної статті Закону не містять заборони на видачу кредитів у іноземній валюті (розміщення залучених коштів у іноземній валюті). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і встановлений строк, відповідно до умов договору та вимогою закону. Згідно, ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що Банкомбув наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених Договором про надання споживчого кредиту, однак, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам чинного законодавства та умов зазначеного договору належним чином свої зобов'язання по поверненню чергової частки кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом не виконувала та не здійснювала повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені договором строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачами, у звязку з чим ним не виконані вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою, порукою тощо (ч. 1 ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки від 04.06.2007р., що укладений між Банком, з однієї сторони, та [PERSON] (а.с. 15-16) (далі за текстом - Поручитель), з іншої сторони, Поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед Банкомвідповідати по борговим зобов'язанням боржниці [PERSON], які виникають з умов вищезазначеного споживчого кредиту від 04.06.2007р., а саме: повернути кредит в розмірі 50000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови споживчого кредиту в повному обсязі (а.с. 13-14). Відповідач [PERSON] не спростував зміст зазначеного договору поруки, у зв'язку з чим не виконав вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, відповідач [PERSON] має солідарно нести відповідальність разом з [PERSON] за порушення останньою своїх обов'язків по поверненню кредиту та по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених вищезазначеним договором. Згідно розрахунком, наданим позивачем, який перевірений судом, заборгованість перед позивачем за Договором про надання споживчого кредиту № 11164137000 станом на 13.10.2014р. складає загальну суму 80362,80 доларів США, що, як зазначив позивач, в еквіваленті за курсом НБУ на 13.10.2014р. (100 доларів США дорівнює 1295,0023 грн.) складає 1040700,11 грн., у тому числі: прострочена заборгованість по кредиту - 49403,25 доларів США (в грн. екв. 639773,22); заборгованість за відсотками - 30959,55 доларів США (в грн. екв. 400926,88) (а.с. 19). Доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості відповідачами не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитом на загальну суму 1040700,11 грн. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 192, 512, 514, 516, 524, 525, 526, 527, 530, 546, 553, 554, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р.,

Outcome: approved