Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство « ВТБ Банк» звернулось до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R53100313428В від 10.08.2012 року, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 50000 грн. строком повернення до 10.08.2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,5% річних. Кредитні кошти призначені на споживчі потреби ( п. 2.1 Кредитного договору). Згідно п.п. 3.3,3.4,3.5 Кредитного договору позичальник зобов»язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами ( ануїтет ними платежами), 18 числа кожного місяця. Всупереч вимогам ст..ст. 525,526,530,629,1054 ЦК України, умовам кредитного договору відповідач не виконує зобов»язвання, у зв»язку з чим у нього виникла заборгованість за договором у загальній сумі 84951 грн. 64 коп., яка складається: з 30076,29 грн. - сума кредиту, що залишилася неповенрнутою боржником, 14211,37 грн. - сума простроченого боргу по кредиту з урахуванням індексу інфляції; 15389,34 грн. - сума прострочених відсотків по кредиту з урахуванням індексу інфляції; 332,03 грн. - сума прострочених відсотків за користування кредитом за період з 18.03.2014 року по 25.03.2014 року; 11352,93 грн.- пеня за прострочення кредиту згідно кредитного договору, 13184,63 грн.- пеня за несвоєчасну сплату відсотків згідно кредитного договору, 405,05 грн.- сума 3% річних від суми простроченого кредиту за неможливість виконання грошового зобов»язання. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати. Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у його відсутність, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством « ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір R53100313428В від 10.08.2012 року, згідно якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 50000 грн. строком повернення до 10.08.2015 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 34,5% річних. Згідно п.п. 3.3,3.4.,3.5 Кредитного договору позичальник зобов»язаний повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, рівними частинами, 18 числа кожного місяця. Відповідно до п.4.10 Кредитного договору за наявності прострочення виконання зобов»язання позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшуєтьсмя на суму комісійної винагороди,неустойки та інших платежів, у тому числі відшкодування витрат та збитків Банку, пов»язаних зненалежним виконанням позичальником умов Кредитного договору. Відповідно до 5.2.1 Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту , сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадку порушення позичальником зобов»язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Кредитного договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Згідно п. 7.1 Кредитного договору у разі прострочення договору , у разі прострочення позичальником зобов»язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів, згідно з умовами Кредитного договору, позичальник зобов»язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов»язань за кожен день порушення виконання зобов»язань, включаючи день погашення. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кроедит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Всупереч вимогам, встановленим ст.ст. 525,526,530,629,1054 ЦК України відповідач не виконав свої зобов»язання, передбачені кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 84951 грн. 64 коп. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вероховного Суду України № 5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов»язання, вираженого в національній валюті та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від зніцнення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації ( плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки(пені) за невиконання або неналежне виконання зобов»язання. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Згідно розрахунку доданого до матеріалів справи сума простроченого боргу, що залишилась неповернутою станом на 26.03.2014 року становить 30076,29 грн.; сума прострочених відсотків з урахуванням індексу інфляції становить 15389,34 грн., сума прострочених непогашених відсотків за користування кредитом за період з 18.03.2014 року по 25.03.2014 року становить 332,03 грн., сума простроченого боргу по кредиту з урахуванням індексу інфляції становить 14211,37 грн., пеня за прострочення кредиту згідно кредитного договору становить 11352,93 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків згідно кредитного договору становить 13184,63 грн., сума 3 процентів річних від прострочення кредиту за неможливість виконання грошового зобов»язання становить 405,05 грн.( а.с. 17-19). З урахуванням викладеного, враховуючі вищезаначені норми права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Публічного Акціонерного Товариства « ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 849,52 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved