Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - Позивач) в особі представника - Іжаковського Олега Валерійовича звернулося до Миронівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №R53400269763В від 05.06.2012 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 100 000,00 гривень, а відповідач зобов'язувався повернути кредит зі сплатою 22 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном поверненням 05.06.2017 року або достроково. Згідно умов договору відповідач зобов'язаний погашати кредит та проценти за користування кредитом комісійні, а також інші передбачені договором платежі. Банком було виконано умови договору в повному обсязі, а саме надано відповідачу грошові кошти у сумі 100 000,00 гривень шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідач не виконує взяті на себе за договором зобов'язання, в результаті чого станом на 13.08.2015 року перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 104 279,45 грн., яка складається із 61 557,60 грн. суми боргу за кредитом; 9 768,91 грн. простроченої заборгованості за кредитом; 94,52 грн. 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 1 567,88 грн. інфляційних витрат; 5 386,69 суми боргу за процентами; 11 131,70 грн. прострочена заборгованість за процентами; 106,48 грн. 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів; 2 438,22 грн. інфляційні витрати (процентна складова); 12 227,45 грн. суми пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та тіла кредиту. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 104 279,45 грн. та судовий збір у сумі 1 042,79 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою місця реєстрації, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутність до суду не надходило. За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №R53400269763В від 05.06.2012 року, відповідно до умов якого, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 100 000,00 гривень з розрахунку 22% річних за користування з кінцевим терміном поверненням 08.06.2017 року /а.с. 9-14/. Згідно із п.п. 3.3, 3.4. та 3.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний повертати кредит та сплачувати відсотки, комісію та інші платежі щомісячно в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором. Відповідно до п.п. 9.4 кредитного договору сторони домовилися про те, що будь-яке порушення відповідачем умов кредитного договору повинно розглядатися як істотне порушення договору, яке надає право позивачу в порядку, передбаченому кредитним договором та/або чинним законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов'язань, вимагати від позичальника достроково повернути заборгованості за кредитним договором. Згідно із п.п. 5.2.2. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банка з вимогою достроково повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору. Позивачем було виконано умови договору, а саме надано відповідачу кредитні кошти у сумі 100 000,00 гривень шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника №R53400269763В, що підтверджується меморіальним ордером №60447 від 05.06.2012 /а.с. 17/. Однак відповідач, отримавши суму кредиту, свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а саме: прострочив сплату кредиту в період з 09.09.2014 р. по 13.08.2015 р. в сумі 9 768,91 грн., прострочив сплату відсотків за користування кредитом в період з 09.09.2014 р. по 13.08.2015 р. в сумі 11 131,70 грн. У зв'язку із порушенням умов кредитного договору, 02.07.2015 на адресу відповідача листом №5589/1-2.32 позивачем було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором. У строки, передбачені договором, відповідач своєї заборгованості не погасив, відповідно станом на 13.08.2015 року у зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 104 279,45 грн., яка складається із: ●61 557,60 грн. суми боргу за кредитом; ●9 768,91 грн. простроченої заборгованості за кредитом; ●94,52 грн. 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; ●1 567,88 грн. інфляційних витрат; ●5 386,69 суми боргу за процентами; ●11 131,70 грн. прострочена заборгованість за процентами; ●106,48 грн. 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів; ●2 438,22 грн. інфляційні витрати (процентна складова); ●12 227,45 грн. суми пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та тіла кредиту. На момент розгляду справи в суді відповідачем не погашено суму заборгованості по кредитному договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання - неналежне виконання. Судом встановлено, що умови кредитного договору відповідачем не виконуються, кредит та відсотки за користування коштами не вноситься. Згідно зі ч.1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З проведеного позивачем та наданого до суду розрахунку вбачається, що на заборговану суму кредиту нараховано 156,88 грн. інфляційних витрат та 94,52 грн. 3% річних. На суму прострочених процентів нараховано 2 438,22 грн. інфляційних витрат та 106,48 грн. 3% річних. Вказаний розрахунок судом перевірено та встановлено його дійсність. Всього сума заборгованості відповідача перед позивачем з врахуванням інфляційних витрат та 3% річних становить 104 279,45 грн. Таким чином судом встановлено, що право позивача відповідачем порушено, а тому підлягає судовому захисту у спосіб встановлений законом, а саме: шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № R53400269763В від 05.06.2012 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved