Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» звернулось до суду з позовними вимогами та просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 21524 (двадцять одна тисяча пятсот двадцять чотири) гривні 17 копійок. При цьому представник позивача посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 22 квітня 2011 року був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00030076, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, під 17% річних та 1,75% комісія за управління кредитом, термін повернення кредиту 22 квітня 2014 року. 25 травня 2013 року [PERSON] помер. Спадкоємцями померлого є його батьки [PERSON] та [PERSON], оскільки до теперішнього часу зобовязання за кредитним договором не виконано, позивач вимушений звернутися до суду з даною заявою. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просив їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, в звязку з чим, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 22 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ВLаЖГА00030076, згідно якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, під 17% річних та 1,75% комісія за управління кредитом, термін повернення кредиту 22 квітня 2014 року. За умовами договору [PERSON] зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції, в порядку і на умовах, визначених Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину цього Договору (п.1.2.). З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2013 року [PERSON] помер (актовий запис про смерть №5221 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 25 травня 2013 року). Судом була витребувана спадкова справа №02/2014 до майна померлого 25 травня 2013 року [PERSON], з якої вбачається, що спадкоємцями померлого є його батько - [PERSON] та мати - [PERSON] Кузьминічна (актовий запис про народження №520 міськ. ЗАГСу м. Одеси від 05 березня 1968 року). З матеріалів спадкової справи вбачається, що Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 25 травня 2013 року [PERSON] були видані 08 квітня 2014 року за реєстровими №№316,319, відповідно: [PERSON] Кузьминічні, [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO] та [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. З метою захисту охоронюваних інтересів кредиторів та запобігання випадкам ухилення спадкоємців від виконання цивільно-правових обов'язків, що виникли з боргових зобов'язань спадкодавця приписами статті 1281 Цивільного Кодексу України передбачено: прямий обов'язок спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини; набуття права протягом шести місяців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Дізнавшись про відкриття спадщини, кредитор скористався своїм правом і пред'явив кредиторські вимоги до спадкоємців в строки та у порядку, передбаченому ст. 1281 ЦК України. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була нарахована за життя спадкодавця, тобто на дату смерті. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість по кредиту, на день смерті позичальника [PERSON], складає 2896,61 (дві тисячі вісімсот девяносто шість) гривень 61 копійок. Відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Статтею 1282 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Відповідно до ст. 608 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. В даному випадку договірні зобов'язання не є нерозривно пов'язаними з особою позичальника, оскільки мають бути виконані його спадкоємцями. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст.530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукарїнський [PERSON]» підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial