Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості у сумі 101689,08 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються поданими суду доказами, що підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову не подала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи (ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. Відповідно до умов, укладеного 22 лютого 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» (надалі - Банк) та відповідачем [PERSON] (надалі - Позичальник) кредитного договору за №R53700396080В (а.с. 10-13), Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 93700 грн., з процентною ставкою за користування ним на рівні 27 % річних з кінцевим терміном повернення до 22.02.2017 року, а Позичальник щомісячно здійснювати погашення частини кредиту та процентів згідно встановлених Графіком повернення кредиту і сплати процентів (п.3.5 Договору, Додаток №5 до наказу ПАТ «ВТБ Банк» а.с. 14, 15), який є невід'ємною його частиною (п. 4.3 даного договору). Фактичне отримання Позичальником кредитних коштів підтверджується випискою від 25.02.2013 року (а.с. 18). На підставі листа-вимоги від 08.12.2014, позивачем належним чином було повідомлено відповідача про необхідність погашення кредитної заборгованості (а.с. 19), який остання отримала, про що свідчить наявна у матеріалах справи ксерокопія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19 «а»). Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить з того, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов'язання за Кредитним договором не виконані. Заборгованість Позичальника станом на 19.11.2014 (розрахунки, а.с. 5, 6, 7, 8, 9) за предметом позову у сумі 101689,08 грн. (в. т. ч. 77158,02 грн. - борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, 6792,40 грн. - відсотки з урахуванням 3 % річних, 13872,86 грн. - комісія, 3865,80 грн. - пеня) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. Судові витрати по справі у сумі 1016,89 грн. (судовий збір, а.с. 1) підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved