Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості. Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач порушує свої зобов'язання за договором № 0002031084БН/2013-07 від 25. 07. 2013 року, в зв'язку з чим станом на 11. 08. 2015 року відповідач має непогашену заборгованість в сумі 2655,73 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просив суд розгляд справи провести у відсутність представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 25. 07. 2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту № 0002031084БН/2013-07. Відповідно до умов договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки (кредит) з лімітом заборгованості по кредиту не більше 3 000,00 грн. на строк до 30.06.2015 р. включно (пункти 2.1, 2.2 статті 2 Договору). Надання позивачем кредиту згідно з пунктом 3.2 статті 3 договору здійснювалося у разі повної або часткової недостатності власних коштів на картковому рахунку відповідача для проведення платежів за платіжними повідомленнями та інших платежів за договором. Відповідно до пункту 2.3 статті 2 та підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 договору відповідач зобов'язався: сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту. Згідно із пунктом 4.1 статті 4 договору проценти за користування кредитом нараховуються позивачем щомісяця в останній робочий день місяця та/або в дату остаточного повернення кредиту. Проценти нараховуються з дня видачі кредиту по останній робочий день місяця або дату, яка передує даті повного повернення кредиту (включно). Позичальником порушено порядок погашення кредиту та сплати процентів, нарахованих за користування кредитом, що свідчить про невиконання останнім умов кредитного договору. Вбачається, що станом на 11. 08. 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 2655,73 грн., яка складається із: 536,88 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 1455,40 грн. - прострочена заборгованість за кредитом (основним боргом), 126,99 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 536,46 грн. - пеня нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом), що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ЦК України (Позика). Встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором № 0002031084БН/2013-07 від 25. 07. 2013 року, в зв'язку з чим станом на 11. 08. 2015 року відповідач має непогашену заборгованість в сумі 2655,73 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved