Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.12.2008 року [PERSON] отримала кредиту вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карткузі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.08.2017 року складає 117634,05грн., з яких: заборгованість за кредитом 7671,00 грн., заборгованість по відсоткамза користування кредитом 100224,12грн., заборгованість за пенею та комісією 3899,21грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 5589,72грн.. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому просять суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 117634,05грн., а також стягнути понесені судові витрати. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримують.Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують(а.с.50). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявиласяі від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Про дату, час і місце судового засідання відповідач була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача [PERSON] остання значиться зареєстрованою за адресою: [INFO], на яку й було надіслано судову повістку з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомила суду іншої адреси. Конверт було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за зареєстрованим місцем проживання внаслідок її непроживання за зазначеною адресою. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається особою, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відзив на позовну заяву не подала. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував в поданій ним суду заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши наявні докази,у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно відомостям з ЄДРПОУ Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.03.1992 року. Остання реєстрація 22.12.2016 року Департаментом реєстраційних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради(а.с.18). З Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»(нова редакція) вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»(а.с.22). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача, яка на час укладення договору мала прізвище [PERSON], від 05.12.2008 року остання просила відкрити рахунок та надати їй кредитні кошти, з базовою процентною ставкою 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Зі змісту цієї заяви вбачається, що відповідач була ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді. Крім того, позичальник в цій заяві зазначила, що вона згодна з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг(а.с.9-16). Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, договір, що укладений між сторонами, складається з заяви та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 05.12.2008 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений договір, який складається з заяви позичальника і Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] висловила свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначила, що вона ознайомленаз Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. З п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач зобовязався погашати заборгованість по кредиту, процентами за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Згідно п. 3.1.1 Правил користуавння платіжною карткою, строк дії картки зазначений на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Відповідно до вимог п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше(до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку. Судом встановлено, що протягом дії укладеного кредитного договору жодна з його сторін не заявила про його припинення, а тому він автоматично був пролонгований, отже строк дії кредитного договору не закінчився. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 31.08.2017 року складає 117634,05грн., з яких: заборгованість за кредитом 7671,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 100224,12 грн.(в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість 381,48грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість 99842,64грн.), заборгованість за пенею та комісією 3899,21грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг у загальній сумі 5839,72 грн.(а.с.3-5). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення.Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Відповідно до позовних вимог, окрім стягнення з відповідача суми пені за порушення виконання своїх зобовязань, позивач просить стягнути також суми штрафів відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлення його певних прав або в замініневиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконання обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені,штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання(ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» пеня дорівнює сумі базової процентної ставки за договором/30(нараховується за кожний день прострочення кредиту) та 1% від заборгованості, але не менше 10грн./28 в місяць(нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочення кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні простроченні більше ніж 50грн./10доларів). У той самий час, згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів у розмірі 500грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів(а.с.14-зворот.). Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених статтею 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Таким чином, позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача штрафів не можуть бути задоволені судом з вищенаведених підстав,а тому в задоволені позову в цій частині ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що відповідач в порушення умов договору кредит не повернула, а тому позовні вимоги про стягнення виниклої заборгованості за кредитом у сумі 7671,99грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 100224,12грн. та заборгованості за пенею та комісією у сумі 3899,21грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України,відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання зявилася, не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, не надала відзиву на позов та не надала суду жодних доказів, якщо у неї такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість часткового задоволення позову. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених в сумі 1676,91грн., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 117634,05грн., задоволено на суму 111794,33грн.) 1764,51грн.-сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 111794,33грн.: 117634,05грн.=1676,91грн.).

Outcome: partial