Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 травня 2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №265/ФКВ-07, за яким останній наданий кредит розміром 31268 доларів США, з розрахунку 13% річних за користування кредитом на строк з 23 травня 2007 року по 22 травня 2014 року. 30 червня 2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТзОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно п.4.2. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Однак, відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання. Станом на 24 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 1042981,63 гривня, з яких: сума заборгованості за кредитом 543521,94 гривня, заборгованість за відсотками 207869,77 гривень, заборгованість за пенею 272984,84 гривні, заборгованість за ставкою 3% від простроченого тіла 13458,05 гривень, заборгованість за ставкою 3% від прострочених відсотків 5147,03 гривень. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість по кредитному договору в розмірі 1042981,63 гривню та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю із наведених в позовній заяві підстав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 січня 2010 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі №2-475/2009 за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №265/ФКВ-07 від 23 травня 2007 року в розмірі 215190 (двісті п'ятнадцять тисяч сто дев'яносто) гривень 36 копійок, з них сума непогашеного кредиту становить 206156,93 гривень, 9033,43 гривні пеня. Разом з тим, представник відповідача зазначає, що позивач пред'явив даний позов 14 серпня 2015 року. З огляду на це, вважає що позивачем безпідставно пред'явлено до стягнення проценти, які були нараховані до 14 серпня 2012 року, у зв'язку з тим, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Просив застосувати строки позовної давності в даній справі. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.509, 526, 527, 530, 549, 550, 554, 651, 1054, 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 23 травня 2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №265/ФКВ-07, за яким останній наданий кредит розміром 31268 доларів США, з розрахунку 13% річних за користування кредитом на строк з 23 травня 2007 року по 22 травня 2014 року (а.с. 3-6). Згідно п.2.4. кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 372,24 долари США по 20 число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного з отримання кредиту. П.2.7 договору передбачено, що нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку. Відповідно до п.4.3.4 кредитного договору банк має право при настанні будь-якого з випадків, передбачених п.6.2 цього договору призупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафних санкцій (за наявності) та інших платежів позичальника за договором. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №265/Zфкв-07 від 23 травня 2007 року, згідно якого в іпотеку банку передано автомобіль марки MAZDA, моделі 6SDN MT TOUR, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Згідно п.1.4. договору застави сторони оцінюють предмет застави 157900 гривень. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст.512-519 ЦК України, ст.ст.92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30 червня 2010 року між ТзОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТзОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1. якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТзОВ «Укрпромбанк» предає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно п.4.2. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до даного договору про передачу активів та кредитних зобов'язань АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №265/ФКВ-07 від 23 травня 2007 року. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2011 року стверджується, що сторону виконавчого провадження, а саме стягувача - ТОВ «Укрпромбанк» замінено на ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-171/10 від 28 квітня 2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укрпромбанк» коштів у сумі 215190,36 гривень. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24 липня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 1042981,63 гривня, з яких: сума заборгованості за кредитом 24687,93 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 543521,94 гривня, заборгованість за відсотками 9441,89 долар США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 207869,77 гривень, заборгованість за пенею 272984,84 гривні, заборгованість за ставкою 3% від простроченого тіла 13458,05 гривень, заборгованість за ставкою 3% від прострочених відсотків 5147,03 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8). Поряд з цим, повторним заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 січня 2010 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі №2-475/2009 за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №265/ФКВ-07 від 23 травня 2007 року в розмірі 215190 (двісті п'ятнадцять тисяч сто дев'яносто) гривень 36 копійок, з них сума непогашеного кредиту становить 206156,93 гривень, 9033,43 гривні пеня. Отже, на думку суду, оскільки заборгованість за кредитом в розмірі 206156,93 гривень була стягнута з [PERSON] на користь банку рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 січня 2010 року, тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Поряд з цим суд вважає, що наявність вищезазначеного рішення за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Поряд з цим, на думку суду, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення, а сама позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція сформульована у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-116цс13. Між тим, приймаючи до уваги, що заборгованість по тілу кредиту в розмірі 206156,93 гривень була стягнута з [PERSON] на користь банку рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 20 січня 2010 року, а також враховуючи вищезазначену позицію Верховного Суду України, суд вважає, що є правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість по процентах в межах трьохрічного строку позовної давності, а саме з 14 серпня 2012 по 14 серпня 2015 року. Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість по процентах в розмірі 1746 доларів США 44 центи, що в еквіваленті в гривні відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24 липня 2015 року складає 38439,14 гривень, а також 1153,17 гривні за ставкою 3% від заборгованості, а всього - 39592,31 гривні. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справа пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Судом при розгляді справи встановлено, що постановою правління Національного банку України №150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» було визнано неплатоспроможним (а.с. 14-15). Також, судом встановлено що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення №51 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно (а.с. 16). Також, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 08 квітня 2015 року прийнято рішення №71 про внесення змін до рішення №51 від 02 березня 2015 року, яким тимчасову адміністрацію запроваджено було строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно (а.с. 17). Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду юридичної особи із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Також, судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом майнового характеру. Ціна позову становить 1042981,63 гривня. Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача становить 15644,72 гривні. Однак, враховуючи те, що суд позов задовольняє частково, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Outcome: partial