Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.04.2013 у сумі 12762,96 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 05 квітня 2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 грудня 2016 року виникла вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. До позовної заяви долучено клопотання представника позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви відсутні, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. 27.03.2017 від неї надійшли заяви, в яких вона просить суд зменшити позовну вимогу в частині суми пені та застосувати позовну давність до вимог позивача (а.с. 56, 57). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 05 квітня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг без номера. Відповідач надала згоду на те, що підписана нею заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с.5). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» валюта карткового рахунку гривня; базова процентна ставка в місяць 2,5%; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів 500 грн. + 5% від суми позову, тощо (а.с.6). Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а відповідач станом на 31 грудня 2016 року порушила умови договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 12762 грн. 96 к., яка складається з: заборгованість за кредитом 298,86 грн., заборгованість за процентами 8380,15 грн., заборгованість за комісією 3000,00 грн., заборгованість по судовим штрафам 1083,95 грн. (а.с. 4). Заборгованість за кредитним договором відповідачем до теперішнього часу не погашена. Що стосується клопотання відповідача [PERSON] про застосування до вимог позивача позовної давності, то суд приходить до наступного. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 2\~ст. 258 ЦК України передбачено, що\~\~позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). На підставі ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція\~\~ Верховного Суду України у справі №\~\~6-14цс14 від 19 березня 2014 року, а саме: «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». В правовій позиції\~ Верховного Суду України у справі №\~\~6-31цс15 від 03 червня 2015 року зазначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм та розрахунку заборгованості наданого позивачем, порушення виконання обовязку відповідачем почалось 14 червня 2014 року (дата останнього платежу [PERSON]М.), а тому перебіг позовної давності почався з червня 2014 року і мав сплинути в червні 2017 року. Однак позов предявлено позивачем 06 лютого 2017 року, тобто до\~\~закінчення встановленого законом строку, а тому в даному випадку строк позовної давності не застосовується. Що стосується клопотання відповідача [PERSON] про зменшення позовних вимог позивача в частині суми пені, то суд приходить до наступного. Згідно із п.27 Постанови № 5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої\~ст. 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2\~ст. 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положенням ст. ст.1054,\~1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного боргу. За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобовязання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. При цьому зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак у останньому випадку відповідач, що звертається із клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки. В цьому випадку відповідачем не надано належних доказів про її майновий стан та не вказано про наявність обґрунтованих підстав для зменшення суми пені, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 527 \~ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1600 грн. На підставі \~ст.ст. 256, 257, 259, 267, 525 - 527, 530, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved