Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору № АBH0R8151190024 від 29 квітня 2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10109 грн. 25 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушив умови договору, у звязку з чим станом на 14 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 11348 грн. 12 коп., а саме: 8050 грн. 21 коп. заборгованість за кредитом; 5 грн. 94 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1415 грн. 28 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 860 грн. 11 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязання; 500 грн. штраф (фіксована частка); 516 грн. 58 коп. штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.22). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав. У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір № АBH0R8151190024, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10109 грн. 25 коп. на строк до 28 квітня 2017 року з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 0,12% річних. Також умовами договору передбачено сплату щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 353 грн. 82 коп. Позичальник взяв на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту, відсотків, винагороди, комісії та інших витрат згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»). Платежі з повернення кредиту, сплати відсотків за його використання та інших платежів згідно з умовами договору мало відбуватися щомісячними платежами, рівними частинами відповідно до графіку платежів, який є невідємною частиною договору (а.с. 5-12). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів, належних йому. Уклавши із публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 14 липня 2016 року становить 9471 грн. 43 коп.: 8050 грн. 21 коп. заборгованість за кредитом; 5 грн. 94 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1415 грн. 28 коп. - заборгованість за комісією (а.с. 4). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), які є невідємною частиною кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань передбачених умовами договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (а.с.6-12). Згідно з розрахунком позивача (а.с.4) за порушення строків повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору станом на 14 липня 2016 року нараховано пеню в сумі 860 грн. 11 коп. З урахуванням того, що договором кредиту було передбачено графік повернення кредиту щомісячними платежами, проте розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач здійснювала платежі не в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про дострокове повернення кредиту, стягнення нарахованих відсотків, заборгованості по комісії та пені законними та обґрунтованими. Пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») також передбачено, що у випадку порушення Позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 6-12). Позивачем надано розрахунок штрафу: 500 грн. (фіксована частина) та 516 грн. 58 коп. (процентна складова). Разом з тим згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У звязку з чим суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема ст. 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial