Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», яке є правонаступником ТзОВ «Комерційний Банк «Дельта», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 001-25032-220912 від 22 вересня 2012 року. Відповідно до ч.1 вищевказаного договору банк відкрив картковий рахунок [NUMBER], на якій встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 6 000 гривень. Відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 19 травня 2014 року не виконує належним чином свої зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 11 875,21 грн., в тому числі тіло кредиту - 4255,92 грн., прострочене тіла кредиту - 1744,08 грн., заборгованість за відсотками - 1347,98 грн., заборгованість за комісіями - 4527,23 грн. Зважаючи на викладене, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені ним судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак, звернувся до суду із заявою відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. За таких обставин суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 вересня 2012 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-25032-220912, що підтверджується особистим підписом відповідача [PERSON] Відповідно до п.2.5 частини 3 Договору [PERSON] до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України (а.с.4, 5, 6, 7-8). Відповідно до умов договору позичальник зобов'язаний щомісяця, у строки здійснювати погашення частини суми заборгованості своєчасно та в повному обсязі. На підставі укладеного договору відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок [NUMBER], із лімітом кредитної лінії у розмірі 6 000 гривень, тобто позивач повністю виконав умови договору, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання перед банком. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 001-25032-220912 станом на 19 травня 2014 року прострочена заборгованість складає 11 875,21 грн., в тому числі тіло кредиту - 4255,92 грн., прострочене тіла кредиту - 1744,08 грн., заборгованість за відсотками - 1347,98 грн., заборгованість за комісіями - 4527,23 грн. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими і такими, що мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На пiдставi викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ЦК України,

Outcome: approved