Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23.10.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого він є та [PERSON] було укладено кредитний договір № 208, відповідно до якого останньому було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 11 294,25 дол. США, строком на тридцять років, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 1,12 % на місяць. В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, того самого дня було укладено договір поруки з [PERSON]. Відповідач не належним чином виконував умови договору, у зв'язку з чим станом на 10.01.2015 року виникла заборгованість у розмірі 14 040,25 дол. США за курсом НБУ еквівалентно 221 128,06 грн. Позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути достроково солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача Муценко Д.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги в частині стягнення солідарно заборгованості за договором не визнав та заперечував щодо їх задоволення. Пояснив, що шлюб між сторонами розірвано у 2013 році, відповідачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина. Додатково пояснив, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а тому одночасне стягнення пені і штрафу призведе до притягнення відповідача до подвійної цивільно-правової відповідальності, тому позовні вимоги в цій частині не визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Матеріалами справи встановлено, що 23.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого йому було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у в сумі 11 294,25 дол. США, строком до 23.10.2037 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 1,12% на місяць. Даний кредит має цільове призначення - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № 5011 від 20.10.2007 року. Відповідно до п. 2.1. Договору, в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором між сторонами було укладено договір іпотеки від 23.10.2007 року, де предметом іпотеки виступає нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Пунктом 3.3.1. Договору передбачено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 129,65 дол. США. Пунктом 5.2. Договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно п. 5.3 у разі порушення вимог цього Договору Позичальник зобов'язується сплатити штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, за кожен випадок. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати інших платежів передбачених його умовами, внаслідок чого, станом на 10.01.2015 року виникла заборгованість у розмірі 14 040,25 дол. США, яка складається із: заборгованість по кредиту - 10 557,59 дол. США; заборгованість по відсоткам - 2 069,55 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту - 4 467,84 грн., еквівалентно за курсом НБУ 283,68 дол. США; штраф за порушення умов кредитного договору - 17 787,98 грн., що еквівалентно за курсом НБУ 1 129,43 дол. США. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. 23.10.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого вона є солідарним боржником на випадок порушення [PERSON] умов Кредитного договору. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З матеріалів справи слідує, що умовами договору про іпотечний кредит сторони встановили, що договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором ( пункт 6.3. цього договору), кінцевий строк повернення кредиту - 23.10.2037 року (пункт 1.4. основного договору). Пунктом 5.3. договору встановлено, що порука припиняється з моменту належного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору. Суд дійшов до висновку, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчить про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини 4 ст. 559 ЦК України - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 4.2.4. основного Договору встановлено право кредитора вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього Договору, а також у випадку, не виконання умов передбачених у п. 4.3.6. цього Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] порушив умови договору ще у 2008 році, однак банком не було пред'явлено вимогу до позичальника про повернення суми кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У матеріалах справи відсутні докази про те, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. В зв'язку з чим, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги до [PERSON] слід відмовити. Така ж позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24.09.2014 року по справі № 6-106 цс 14. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо одночасного стягнення штрафу та пені, виходячи з наступного. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним (пункт 5.2. цього Договору). У той самий час, згідно з п. 5.3 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення умов цього Договору. За таких обставин доводи представника відповідача в частині неправильного застосування судом вимог ст. 61 Конституції України і ст. 549 ЦК України та покладення на відповідача подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов'язання не знайшли свого підтвердження. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім на користь держави судовий збір у сумі 2 211,28 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial