Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. 15.10.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір LGC0G40000000732. Згідно договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 47343,75 грн. на термін до 15.10.2027 p., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 47343,75 грн. В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509. 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2015 року має заборгованість у розмірі 243908,26 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за договором LGC0G40000000732 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором LGC0G40000000732. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Тому, на підставі вищевикладеного позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 243908,26 грн. за кредитним договором № LGC0G40000000732 від 15.10.2007 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позові, письмових поясненнях та додаткових поясненнях по справі, зокрема зазначивши, що згідно наданої виписки вбачається, що відповідач належним чином виконував покладені зобовязання за кредитним договором до 15.03.2009р., відповідно після спливу даної дати відповідач вийшов на прострочення заборгованості за кредитним договором, а тому покладених в подальшому коштів на рахунок було недостатньо для повного погашення заборгованості, так як згідно п. 2.6 При надходженні від позичальника коштів у рахунок t погашення Кредиту та відсотків за користування цим виконання зобовязань здійснюється у наступній черговості: відшкодування витрат/збитків кредиту згідно п.п. 5.2.9, 5.3.12 цього договору, сплата комісійної винагороди у разі дострокового погашення кредиту у випадках визначених у розділі 4 цього договору, сплати пені на прострочені нараховані відсотки за користування кредитом, згідно п. 6.5 цього договору,сплата прострочених нарахованих відсотків за користування кредитом; сплата простроченої заборгованості за кредитом, сплата нарахованих строкових відсотків за користування, сплата строкової заборгованості за кредитом. А тому, якщо у Відповідача існують сумніви щодо зарахування всіх коштів докладених в рахунок заборгованості, у судовому засіданні він може звірити належні квитанції з даною випискою. Тому відповідач вводить суд в оману, для подальшого злісного ухилення від виконання зобов'язань. Також згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2005 № 168, у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Такі випадки, а також порядок підвищення процентних ставок та їх граничні розміри, були визначені сторонами (Банком та Позичальником) при укладенні кредитних договорів. Так, відповідно до п. 8.9 кредитних договорів, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищезазначеному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Обставинами, які відбулися за час дії кредитних договорів, належним чином підтверджені і є підставами для підвищення процентних ставок за діючими кредитними договорами, є наступні події: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміна облікової ставки НБУ; зміна середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). Розмір середньозважених ставок по кредитам банків України у відповідній валюті отримуємо з офіційного інтернет сайту Статистичного бюлетеню НБУ (електронне видання) http://www.bank.gov.ua/control/uk/publish/category?cat_id=58038, який містить основні соціально-економічні показники, показники грошово-кредитної політики Національного банку України, дані з грошово-кредитної статистики, підготовлені відповідно до міжнародних стандартів та з урахуванням стандартів Європейської системи центральних банків, а також дані про фінансові ринки, обмінні курси та окремі дані про інші депозитні корпорації (банки). Таким чином отримано належне обґрунтування підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом з 15% річних до 26.2% річних. Обґрунтовуючи розмір підвищення процентної ставка в кожному конкретному випадку, необхідно використовувати комплексний підхід для використання вищезазначених умов такого підвищення. Згідно з ч.1ст.651 ЦК зміна договору допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У випадку зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну (ч. 3 ст. 653 ЦКУ). Зміна договору відбувається саме з моменту досягнення домовленості. Тобто, якщо, наприклад, 01.01.2009 року сторони у відповідності до ст. 207 ЦКУ підписали додаткову угоду до кредитного договору про збільшення відсоткової ставки, - договір змінився 01.01.2009 року. Разом з тим, законом не заборонено, щоб в цій же додатковій угоді було зазначено, що новий розмір відсоткової ставки буде діяти з 01.02.2009 року. Висновок: у випадку зміни договору за домовленістю сторін момент зміни договору визначається терміном досягнення сторонами домовленості у встановленій законом формі; термін, з якого почне діяти вже змінене зобов'язання, може не співпадати з моментом досягнення домовленості про зміну зобов'язання. З іншого боку, у випадку односторонньої зміни умов договору цивільним законодавством чітко не врегульоване питання, з якого моменту відбувається зміна договору і у випадку реалізації права на односторонню зміну. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного права (ст. 6 ЦКУ), - сторони мають право врегулювати свої правовідносини на свій розсуд за умови відсутності у законодавстві прямої заборони, або вказівки, яким чином необхідно діяти. Стосовно належності направленого листа та реєстру про відправку, слід зазначити. Згідно вказаного листа, Позичальнику було запропоновано у разі незгоди з таким підвищенням погасити заборгованість у повному обсязі за старою процентною ставкою. У разі згоди щодо змін умов кредитування, підвищення процентної ставки буде здійснено з 01.02.2009 року без будь-яких додаткових дій. Доводи Позичальника про відсутність доказів про отримання ним повідомлення про підвищення процентної ставки є неспроможними, оскільки ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» не містить обов'язкової умови про направлення такого листа із зворотнім повідомленням про його вручення. Не містить такого і кредитний договір укладений сторонами. Повідомлення Позичальника - це не вручення листа йому в руки, а, як зазначено і в законі, і в договорі повідомлення останнього рекомендованим листом, що і було своєчасно вчинено Банком у спосіб, визначений сторонами в договорі. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Також слід зазначити, що наданий лист та реєстр про відправку повідомлення був належним чином оформлений з дотриманням всіх чинних норм законодавства. Більше того, банк мав право надсилати повідомлення за місцем наявності нерухомого майна. Факт підроблення реєстру про відправку в апріорії не може бути, так як даний документ надається з витягу поштового відділення належним чином завіреним печаткою відділення. А тому посилання відповідача спрямовані лише для ухилення від виконання зобов'язань за даним правочином. Банк неодноразово намагався урегулювати даний спір в позасудовому порядку, але відповідачем всі намагання Банку були проігноровані. Більше того, відповідач продовжував вносити періодичні платежі за кредитним договором після підвищення відсоткової ставки, що підтверджує автоматичне прийняття даної дії банку стосовно нової відсоткової ставки, також з заявами про незгоду з новими умовами договору Відповідач не звертався, а тому у зв'язку з вищевикладеного вбачається факт прийняття процентної ставки в розмірі 30,00%. Отже, приймати до уваги заперечення відповідача в цій частині є неналежними. Щодо наданих Відповідачем розмірів заборгованостей які були на момент укладання договору, слід зазначити, що вони є незрозумілими та надуманими, так як відповідно до п. 1.1 Кредитор зобов'язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти у розмірі 4743,75 грн., а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит у сумі 47343,75грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15.00% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. А тому, посилання відповідача суперечать укладеному правочину, тому прийматись судом до уваги не можуть бути. Крім того, посилання на договір іпотеки в даному випадку не є правомірним, так як позов банку стосується стягнення заборгованості саме за кредитним договором, за яким відповідно до 3.1 Виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується: іпотекою нерухомого майна житлового призначення та договору поруки. А тому посилання боржника спрямовані для введення суду в оману та наклепу на правомірну діяльність Банку. Щодо недійсності правочину, Банк пояснює, що згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При укладанні кредитного договору були дотриманні всі умови встановленні в ст. 203 ЦК України, а тому підстав признати, що даний договір являється недійсним немає. Стосовно застосування спеціальної позовної давності в частині сплати пені, Банк пояснює, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 договір ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 264 ЦК Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З огляду на розрахунок заборгованості Відповідач що місячно вносить суму на погашення кредиту, чим самим вчиняє дії про визнання ним заборгованості та перериває строк позовної давності. Остання проплата була здійснена 17.11.2014 p., а отже строк позовної давності може починатися з цієї дати. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, надав письмові заперечення на позов, що містяться в матеріалах справи (а.с.43), аналогічні за змістом запереченням його представника. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні заявлених вимог відмовити в повному обсязі з підстав зазначених в письмових запереченнях, а також додаткових запереченнях на позов, зокрема зазначивши, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено два договори в один день за одним номером, один кредитний, а інший про іпотечний кредит. Відповідач [PERSON] належним чином виконував зобовязання за обома договорами, своєчасно здійснював платежі у визначеному розмірі, про що свідчать надані квитанції, а тому відсутні будь-які підстави для стягнення грошових коштів як з позивача так і з поручителя. Жодних документальних підтверджень правомірності зміни процентної ставки з 01.02.2009 року з 15% до 30% не надано. Також не надано жодних доказів в підтвердження належного повідомлення відповідача щодо зміни відсоткової ставки банком в односторонньому порядку, а отже вказана зміна не набрала чинності тому не може застосовуватись. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, де зокрема зазначив, що збільшення відсоткової ставки банком в односторонньому порядку до 30% істотно збільшила обсяг його відповідальності за договором, при цьому банк не лише не отримував його згоди, але й не повідомляв його про це. Тому, в разі визнання підвищення відсоткової ставки правомірною, вважає договір поруки припиненим. Просив відмовити в задоволенні позову в частині солідарного стягнення суми заборгованості з нього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 15.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір LGC0G40000000732 та договір іпотечного кредитування LGC0G40000000732. Згідно договору іпотечного кредитування позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 47343,75 грн. на термін до 15.10.2027 p. а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші виграти згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 47343,75 грн. Пунктом 8.9 договору іпотечного кредитування LGC0G40000000732 передбачено можливість встановлення нового розміру відсоткової ставки за користування кредиту та зазначено підстави цього. Цим же пунктом передбачено, що кредитор не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення повинен повідомити позичальника про встановлення нової відсоткової ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у договорі, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив кредитору при зміні адреси. Такий новий розмір відсоткової ставки за договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні кредитору до позичальника, без укладення сторонами відповідної додаткової угоди. У разі незгоди із встановлюваним новим розміром відсоткової ставки, позичальник у строк не пізніше ніж за 7 (сім) календарних днів до дати початку дії нової ставки, вказаної у повідомленні кредитору, зобов'язується надати на зазначену у договорі адресу кредитору письмове повідомлення (відповідь) про свою незгоду із такою новою ставкою. У випадку отримання кредитором в порядку та терміни, визначені цим пунктом договору, такого письмового повідомлення (відповіді) від позичальника, договір вважається розірваним датою, яка у повідомленні була визначена як дата початку нової ставки. У цю дату позичальник зобов'язується повернути кредитору суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання за договором. Таким чином, вказаним договором передбачено право позичальника не погоджуватись із встановлюваним банком новим розміром відсоткової ставки, що, у разі надання позичальником кредитору відповідної письмового повідомлення у вказані строки, тягне за собою розірвання кредитного договору. У договорі адресою місця проживання та реєстрації позичальника зазначено: м.Сєвєродонецьк, МЖК «Мрія», 1/99. У відповідності до п. 8.3 договору будь-які повідомлення які направляються позичальнику в рамках цього договору повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу позичальника. Строк дії договору до 15.10.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язання за договором іпотечного кредитування LGC0G40000000732 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором LGC0G40000000732. Згідно з п.2.1.1 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Відповідно до п.1.5 Поручитель дає згоду на зміну умов договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з Поручителем. Згідно до п.6.3 будь які повідомлення повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатися наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресою другої сторони. Строк дії договору до припинення забезпеченого зобовязання за договором про іпотечний кредит. Під час судового розгляду судом було встановлено, що підставою звернення позивача з даним позовом до суду стала наявна заборгованість за кредитним договором, яка виникла з підстав неналежного виконання позичальником умов кредитного договору та як встановлено у судовому засіданні - умов саме договору про іпотечний кредит LGC0G40000000732. Позивачем зазначено, що порушення умов договору виразилися у не здійсненні погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Та як встановлено в судовому засіданні розмірі, у звязку з чим виникла наявна заборгованість за кредитними договором. На підтвердження неналежного виконання умов договору та існування заборгованості позивачем суду було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість виникла після 01.02.2009 року. Також в судовому засіданні було встановлено, що банком, як позивальником, саме з 01.02.2009 року, на підставі умов договору, було змінено відсоткову ставку за кредитним договором з 15% до 30% річних. У відповідності до ст.1056-1 ЦК України(в редакції, що діяла на момент зміни відсоткової ставки) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Абзацом 1 п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст. 1056-1 ЦК України у звязку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. У абз. 3, 4 п. 28 вказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам розяснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Позивач надав суду лист датований 31.12.2008 року, на імя відповідача [PERSON], щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором до 30 % з 01.02.2009 року. Адресою направлення листа зазначено: м.Сєвєродонецьк, вул.Федоренко, 13/3. В підтвердження направлення цього листа відповідачу, суду надано реєстр № 451 ір датований 09.01.2009 роком на відправлені листи КБ «ПриватБанк», де адресою [PERSON] також зазначено: вул.Федоренко 13/3. Жодних документів та доказів в підтвердження зміни позичальником адреси, повідомлення банку про зміну адреси з зазначеної в кредитному договорі (м.Сєвєродонецьк, МЖК «Мрія», 1/99) на іншу відмінну від неї (м.Сєвєродонецьк, вул.Федоренко, 13/3), суду не надано. Посилання представника позивача, на те, що кореспонденція направлялася за адресою вул.Федоренко, 13/3 оскільки в договорі зазначено, що кредит надається на придбання у власність окремої квартири за зазначеною адресою з метою проживання є неспроможними. Жодних інших документів в підтвердження надіслання повідомлення, а не листа, за адресою позивальника зазначеною в кредитному договорі, суду не надано. Жодних доказів підтвердження отримання/вручення повідомлення про зміну відсоткової ставки [PERSON], за будь-якою адресою, суду не надано. Таким чином, позивач суду не надав жодного доказу на підтвердження факту направлення не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення, поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника з метою повідомити останнього про встановлення нової відсоткової ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки. Факт отримання листа від кредитора з повідомленням про встановлення нової відсоткової ставки відповідач заперечує. Окрім того, вказане також підтверджується наявними матеріалами справи, а саме наданими відповідачем квитанціями та виписками з жовтня 2007 року по липень 2015 року у кількості 147 шт. з яких слідує, що відповідач [PERSON], будучи належно не повідомленим про зміну відсоткової ставки в порушення умов кредитного договору зі сторони позичальника, продовжував здійснювати регулярні платежі у строки та розмірі визначеному кредитним договором та договором іпотечного кредитування LGC0G40000000732. Належно продовжував виконувати взяті на себе зобовязання навіть у 2014 році, під час захоплення території м.Сєвєродонецька незаконними озброєними терористичними формуваннями та проведення активної фази АТО на території м.Сєвєродонецька. Таким чином, суд дійшов висновку, що, прийнявши рішення про збільшення розміру відсоткової ставки за договором, кредитор, не направивши повідомлення, порушив не тільки встановлене договором право позичальника на незгоду із такими діями банку щодо підвищення відсоткової ставки за договором, а й умови кредитного договору. Також судом встановлено, що наявна заборгованість відповідача [PERSON], на яку посилається позивач, як на підстави заявленого позову, виникла у звязку з неналежним повідомленням кредитора позичальника, жодних інших порушень умов договору, як підстав позову, зі сторони позивальника кредитором не зазначено, в судовому засіданні не встановлено, а отже відсутні порушення прав позивача відповідачем, як і відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог до відповідача [PERSON] Окрім того, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог до [PERSON], з підстав недоведеності порушень з його сторони договірних умов, а заявлені вимоги до [PERSON] як поручителя та солідарного боржника є похідними, то в задоволенні позовних вимог до [PERSON], як солідарного боржника, також слід відмовити. Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів, судові витрати по справі за правилами ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також не підлягають стягненню. На момент ухвалення рішення стороною відповідача про понесення судових витрат по справі не заявлено, документів не надано, підстав стягнення не має. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог та необхідності відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed