Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.03.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку» та які викладені на офіційному сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.Одночасно пунктом 1.1.3.2.3Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, але відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору та станом на 20.09.2016 року має заборгованість у загальному розмірі 35498,45грн., яка складається з наступного: 3999,73грн. - заборгованість за кредитом, 26482,13грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 2850,00грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина)-500,00 грн., штраф (процентна складова) 1666,59грн..Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону при припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. В звязку з тим, що відповідач на даний час продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашена, просять суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 35498,45грн., а також понесені судові витрати у виді оплати судового зборуза подання позовної заяви до суду у розмірі 1378,00грн.. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача.Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити(а.с.46). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він підписував заяву про надання йому кредитних коштів та отримував кредит у сумі 4000,00грн.. З умовами договору він був ознайомлений, але, на його думку, банк нарахував йому дуже великі суми для сплати, а також нарахував пеню і штрафи. Заперечень проти того, що він порушував умови кредитного договору він немає. Ніяких доказів в обгрунтування своєї позиції щодо невизнання позову надати не може і такі докази у нього відсутні. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтву про державну реєстрацію юридичної особи, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.03.1992 року та у звязку зі зміною найменування юридичної особи проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію 17.07.2009 року(а.с.42-зворот). ПАТ КБ «ПриватБанк» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, що підтверджується довідкою АА № 241170 з ЄДРПОУ(а.с.41). З Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк»(нова редакція) вбачається, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»(а.с.43). У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг відповідача [PERSON] від 31.03.2009 року, останній надав згоду на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Зі змісту цієї заяви вбачається, що відповідач [PERSON]просив відкрити рахунок та надати йому кредитні кошти з базовою процентною ставкою 2,5% на місяць на залишок заборгованості, та зазначив, що він ознайомлений та згодний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення(а.с.13). Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, договір, що укладений між сторонами, складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Умов і правил надання банківських послуг і за характером є договором приєднання. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 31.03.2009 року між сторонами саме в письмовій формі був укладений договір, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] висловив свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначив, що він ознайомленийз Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. Разом з тим, факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у розмірі 4000,00грн. відповідачем [PERSON] був визнаний та не оспорювався в судовому засіданні. З п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентам за користуванням ним, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Судом встановлено, що протягом дії укладеного кредитного договору жодна з його сторін не заявила про його припинення, а тому він автоматично був пролонгований. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 20.09.2016 року складає 35498,45грн., з яких: 3999,73грн. - заборгованість за кредитом, 26482,13грн.- заборгованість по процентам(в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість 412,17грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість 26069,96грн.), 2850,00грн. пеня та комісія, а також штрафи 2166,59грн.(а.с.3-12).Останній платіж відповідачем було здійснено 26.03.2014 року. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON]належним чином не виконав взяті на себе зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість і у позивача виникло право вимагати її повернення.Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативний розрахунок. При цьому суд виходить з вимог ст. 10,60 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають істотне значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON]не скористався своїм процесуальним правом сторони в процесі і не надав суду жодного з доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача. При розгляді спору по суті, суд також враховує, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, зокрема, з розміром процентів, які нараховуються банком, можливістю нарахування штрафних санкцій внаслідок неналежного виконання умов договору, та за власним бажанням і на свій власний розсуд погодився із запропонованими банком умовами договору. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги з частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 3999,73грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 26482,13грн.та пені у розмірі 2850,00грн. підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів: 500грн.(фіксована частина), 1666,59грн.(процентна складова) не підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовим наслідком порушення виконання зобовязання та одним із видів цивільно-правової відповідальності у відповідності до ст. 546 та п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України є встановлена договором або законом неустойка. Поняття неустойки надано в статті 549 ЦК України, згідно з якою неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Зі змісту позовної заяви та розрахунку заборговансоті вбачається, що за порушення грошових зобовязань відповідачем за один і той самий період нараховані як штраф, так і пеня. Тобто, як за суттю, так і за підставами застосування наведених позивачем видів неустойки, відповідача двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності. Положеннями статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов кредитування, за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми заборгованості, а за довідкою про умови кредитування, сторони погодили, що за несвоєчасне погашення заборгованості, позичальник оплачує пеню, яка нараховується при наявності прострочки по кредиту або процентів. Враховуючи, що з моменту прострочення відповідачу за кожне з порушень: несвоєчасну сплату процентів, тіла кредиту вже почала нараховуватись пеня, нарахування позичальнику штрафів, дає підстави вважати, що в даному випадку має місце подвійна відповідальність. Враховуючи викладене та відповідно до положень статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15.На підставі наведеного, суд вважає, що в даному випадку штраф у вигляді штрафів і пеня, нараховані в один і той самий період є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв»язку з чим не підлягає стягненню штраф, оскільки за цей же період суд вважає необхідним та обгрунтованим стягнути пеню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378,00грн..

Outcome: partial