Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 02.03.2010 року [PERSON] уклав з позивачем договір № б/н та отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безпосередньою згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] у порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 31.08.2017 року становить 39474,08 грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1196,32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 31864,28 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4057,57 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та привал надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1855,91 грн. та судові витрати. Представник позивача - Сафір Ф.О. в судове засідання не з`явився, однак, однією з вимог позивача є розгляд справи у відсутність його представника. Відповідач в судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача у клопотання, долученому до позовної заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. 02.03.2010 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, на підставі яких [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 6.8 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих прострочених відсотків і комісії. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином. [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У результаті невиконання умов договору станом на 31.08.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором, що складає 39474,08 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 1196,32 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 31864,28 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4057,57 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та привал надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1855,91 грн. Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, тому при таких обставинах банк має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей, обумовлених процентів за користування Враховуючи, що відповідач не спростував обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, суд вважає докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved