Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір від 17 січня 2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В порушення умов вказаного кредитного договору та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 31 серпня 2017 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 21693 грн. 59 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1797 грн. 67 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18386 грн. 70 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1009 грн. 22 коп. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 21693 грн. 59 коп. та судові витрати. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявилась, в письмовому клопотанні, яке міститься в матеріалах справи, просить справу розглядати у відсутності представника ПАТ КБ ПриватБанк, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 41). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача, суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.56), до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір від 17 січня 2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з анкети - заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, що становлять кредитний договір (а.с. 7, 8, 9 - 32). Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана анкета - заява разом памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач зобовязався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 7). Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк (а.с.20). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с. 25). Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. У випадку невиконання зобовязань по Договору, на вимогу Банка виконати зобовязання по поверненню Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку (п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг) (а.с. 27). За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (п.2.1.1.7.6) (а.с. 28). Згідно п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором (а.с. 31). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 17 січня 2012 року. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обовязки, які вони врегулювали договором від 17 січня 2012 року. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Статтею 549 ЦК України встановлена відповідальність боржника у виді неустойки у разі порушення ним зобовязання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 17 січня 2012 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], заборгованість станом на 31 серпня 2017 року становить 21693 грн. 59 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1797 грн. 67 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18386 грн. 70 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1009 грн. 22 коп. (а.с. 4-6). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та ним, не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Крім того, заперечень та доказів на спростування заборгованості за кредитним договором від 17 січня 2012 року чи заборгованості у меншому розмірі відповідачем [PERSON] суду не надано. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотків, окрім того, за несвоєчасне погашення заборгованості йому нараховані штрафи, і відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. За таких обставин, враховуючи викладене, наявність простроченої заборгованості у [PERSON] перед ПАТ КБ ПриватБанк за кредитним договором від 17 січня 2012 року, суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 21693 грн. 59 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 1797 грн. 67 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18386 грн. 70 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 1009 грн. 22 коп., що виникла станом на 31 серпня 2017 року та заявлена позивачем в позовній заяві. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 1600 грн. 00 коп. (а.с.39). Відповідно до ст.ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved