Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство « Альфа-Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим , що у відповідності до кредитного договору № 426 від 17.10.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відповідачці [PERSON] надано кредит в сумі 13802.97 дол. США терміном до 16 жовтня 2014 року зі сплатою 9.55% річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобовязання виконала не в повному обсязі і станом на 07.07.2015 року допустила основну заборгованість на суму 2094.83 дол. США, що еквівалентно 44402.16 гривень, 187.68 дол. США, що еквівалентно 3978.08 гривень- заборгованість за відсотками, 88.32 дол. США, що еквівалентне 1872.04 гривень заборгованість по комісії та 851.84 дол. США, що еквівалентно 18055.66 гривень-пеня. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ « Альфа-Банк» право вимоги по даному кредитному договору. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 68307.94 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала посилаючись на те, що вона може погодитися на реструктуризацію боргу, однак з розрахунком заборгованості не погоджується. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до кредитного договору № 426 від 17.10.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відповідачці [PERSON] надано кредит в сумі 13802.97 дол. США терміном до 16 жовтня 2014 року зі сплатою 9.55% річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі. Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобовязання виконала не в повному обсязі і станом на 07.07.2015 року допустила основну заборгованість на суму 2094.83 дол. США, що еквівалентно 44402.16 гривень, 187.68 дол. США, що еквівалентно 3978.08 гривень- заборгованість за відсотками, 88.32 дол. США, що еквівалентне 1872.04 гривень заборгованість по комісії та 851.84 дол. США, що еквівалентно 18055.66 гривень-пеня, що стверджується складеним позивачем письмовим розрахунком. Відповідачкою же зазначений розрахунок не спростованих, хоч для цього за її клопотанням оголошувалася перерва в судовому засіданні. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ « Альфа-Банк» право вимоги по даному кредитному договору. Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували в момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене , суд вважає , що вимоги позивача підставні і в судовому засіданні доведені , а тому позов слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачку.

Outcome: approved