Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 12 жовтня 2017 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 23 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризація заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 7 833,14 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 14.09.2017 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 16 978,02 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4 203,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1,85 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 5 884,90 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 6 887,68 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 16 978,02 грн. та судові витрати. Представник позивача письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила, письмових заяв від неї не надходило. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 23 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризація заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 7 833,14 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 14.09.2017 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 16 978,02 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4 203,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 1,85 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 5 884,90 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 6 887,68 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 16 978,02 грн. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1 600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved