Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» 26 вересня 2016 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи від 05 серпня 2014 року було укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 17945 від 28.08.2014 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 28.08.2014. На підставі п. 1.1.4 Кредитного договору Банк встановлює кредит у сумі 17 800,00 грн., строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач\~[PERSON]\~належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 25.08.2016 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 43 738,85 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 17 752,35 грн., заборгованості по процентам в розмірі 3 203,01 грн.,\~ пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів в розмірі 13 769,76 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів (ст. 625 ЦК України) в розмірі 900,91 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів (ст. 625 ЦК України) в розмірі 8 112,82 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 43 738,85 грн. та судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження по справі відмовлено. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Участі в судових дебатах не приймав, письмово просив справу розглянути за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про день, місце та час розгляду справи сповіщений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Надав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Частиною 2 статті 247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи від 05 серпня 2014 року було укладено Додатковий договір № 1 до Договору № 17945 від 28.08.2014 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки від 28.08.2014. На підставі п. 1.1.4 Кредитного договору Банк встановлює кредит у сумі 17 800,00 грн., строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 24 % річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка несанкціонованим овердрафтом складає 35 % річних. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач\~[PERSON]\~належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 25.08.2016 утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 43 738,85 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 17 752,35 грн., заборгованості по процентам в розмірі 3 203,01 грн.,\~ пеня за несвоєчасне повернення кредиту та процентів в розмірі 13 769,76 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів (ст. 625 ЦК України) в розмірі 900,91 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів (ст. 625 ЦК України) в розмірі 8 112,82 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають частковому задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 17\~752,35 грн., заборгованості по процентам в розмірі 3 203,01 грн.,\~3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів (ст. 625 ЦК України) в розмірі 900,91 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів (ст. 625 ЦК України) в розмірі 8 112,82 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за період з 28.08.2014 по 25.08.2016 в розмірі 13 769,76 грн.,суд виходить з наступного. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності до позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів. Статтею 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~\~з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами, то\~початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, яка\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням того, що позивач пред'явив вимоги до відповідача, з порушенням строків позовної давності, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення неустойки можуть бути задоволення в межах строку в один рік, а саме з 28.08.2014 по 30.09.2015 в розмірі 8\~577,86 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 8 112,82 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial