Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» ( ПАТ «Ідея Банк») звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] в якій просить стягнути з останньої борг за кредитним договором в сумі 28 455 гривень 22 копійки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.12.2010 року відповідно до укладеного з ПАТ «Ідея Банк» договору, [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 902 гривні зі сплатою 33 процентів річних, з погашенням кредиту та процентів у встановлені терміни. Боржника було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні. Протягом строку дії кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за його користування. На адресу відповідача направлялися листи повідомлення з вимогою повернення боргу, які залишилися без задоволення та відповіді. Останній платіж боржником здійснено 21.02.2012 року. Посилаючись на норми цивільного кодекс України, позивач просить стягнути з відповідача борг за невиконання умов кредитного договору в розмірі 28 455,22 гривень. Представник позивача Кметь О.М. направив до суду письмову заяву щодо розгляду цивільної справи у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю та вважає , що подані докази є достатніми для розгляду справи по суті та не заперечує проти заочного розгляду справи( а.с.33). Згідно з нормами ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності Відповідачка [PERSON] в судове засідання на судовий розгляд 03.03.2014 року, 19.03.2014 року, 02.04.2014 року та 24.04.2014 року не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду цивільної справи. Судові повістки про виклик у суд були надіслані поштою рекомендованим листом із повідомленням на її адресу місця проживання. Отримання судових повісток відповідачкою підтверджується її рукописними підписами у поштових повідомленнях про вручення поштового відправлення( а.с.25,27,30,32). Відповідно до ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач на судовий розгляд справи не з'явився і про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши надані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «Ідея Банк» підлягає до задоволення в повному обсязі. Так, надані позивачем письмові докази, у відповідності з ч.1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України є належними та містять необхідну інформацію щодо предмета доказування. Судом досліджено, як письмовий доказ по справі, зміни до статуту публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», затвердженого загальними зборами акціонерів 11 серпня 2011 року (а.с.6). Встановлено,що відповідно до статуту, публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви публічного акціонерного товариства «Плюс Банк» і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. Норми ст.90 Цивільного кодексу України, надають кожній юридичній особі право на зміну свого найменування. Судом встановлено, що 18 грудня 2010 року між [PERSON] та публічним акціонерним банком «Плюс Банк» укладено кредитний договір №Ю85.926.70092 про видачу їй строкового кредиту у сумі 4 902 гривень на 14 місяців (а.с.13). Відповідачка [PERSON] в свою чергу, згідно до пункту 2.1. кредитного договору №Ю85.926.70092 від 18.12.2010 року зобов'язувалася повернути кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 14 щомісячних внесках до 18 числа кожного місяця ( а.с.13). Позивач своє зобов'язання по даному кредитному договору виконав, на що вказує письмовий розрахунок заборгованості станом на 8.01.2014 рік (а.с.4) та письмовий ордер - розпорядження №1 від 18.12.2010 року про перерахування грошових коштів [PERSON] в сумі 4 484 гривні 33 копійки (а.с.14) . Згідно до пунктів 2.3.,2.4,4.3 кредитного договору №Ю85.926.70092 від 18.12.2010 року укладеного між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», у разі порушення позичальником строків сплати платежів по кредиту, банк має право нараховувати та стягнути з позичальника витрати, пов»язані із супроводом та стягненням простроченої заборгованості та стягнути пеню, а також вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів в разі порушення позичальником термінів сплати поточних місячних внесків більш як на 30 календарних днів ( а.с.13). Обставинами, які непрямо підтверджують кредитні правовідносини між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON], суд вважає надані позивачем копії особистого паспорта громадянки [PERSON] та її ідентифікаційного кода (а.с.17,18), письмова заява [PERSON] на приєднання до договору добровільного страхування життя позичальника кредиту (а.с.9). Згідно з наданою позивачем письмовою довідкою - розрахунком за кредитном договором №Ю85.926.70092 від 18.12.2010 року, загальна заборгованість [PERSON] перед банком становить 28 455 гривень 22 копійки (а.с.4). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. За правилом ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, в разі прострочення позичальником виконання своїх зобов'язань по кредитному договору, позикодавець має право вимагати повернення суми кредиту. Так як кредитним договором не було передбачено збільшення строку позовної давності, то відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність до даних правовідносин встановлюється у три роки. Договір було укладено терміном на 14 місяців 18 грудня 2010 року, Банк звернувся до суду 03 лютого 2014 року, а тому строк позовної давності на момент звернення до суду з позовом ще не закінчився. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та інші матеріали справи, суд прийшов до висновку, що факт невиконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору, що укладений 18 грудня 2010 року між нею та публічним акціонерним товариством «Плюс Банк», знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача наявну заборгованість, включаючи заборгованість по кредиту, відсотки та штрафи. Згідно з нормами ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України,стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору та витрат , пов'язаних з розглядом справи. В матеріалах справи в наявності письмові докази , які підтверджують сплату позивачем судового збору в сумі 284 гривні 55 копійок ( а.с.1, ). На підставі викладеного,

Outcome: approved