Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, Позов обґрунтовує тим, що 01 червня 2011 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір №BLаЖГА00039661. За цим договором позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 25000 гривень. Згідно з п. 2.5.2 договору відповідач зобовязався щомісячно не пізніше дати, встановленої в графіку, повертати кредит частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 15,00 % річних та здійснювати щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75 %. За кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань відповідач зобовязався сплачувати штраф у розмірі 25% від суми кредитних коштів. У разі прострочення сплати щомісячного платежу відповідач зобовязався сплачувати пеню у розмірі 0,50 % від суми неналежного виконання грошового зобовязання. Термін повернення кредиту згідно умов договору становить 01 червня 2014 року. Позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 25000 гривень. Факт отримання кредиту відповідачем підтверджується меморіальним ордером № 15441 від 01.06.2011 року. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом, які передбачені п. 2.5 Кредитного договору. Так, з липня 2012 року виникла прострочена заборгованість за кредитом. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12 червня 2015 року становить 104945 (сто чотири тисячі дев'ятсот сорок п'ять) грн. 94 коп., з них: прострочена сума кредиту - 18501 грн. 33 коп.; прострочені проценти за користування кредитом - 8627 грн. 83 коп.; прострочена комісія - 10937 грн. 50 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 66879 грн. 28 коп. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач та його представник неодноразово були повідомлені про місце, день та час судових засідань належним чином в порядку, передбаченому статтями 74, 76 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України. Представник відповідача подав до суду клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій, у задоволенні яких судом відмовлено. Відповідач і його представник в судові засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень та доказів на їх підтвердження суду не надали, про розгляд справи за їхньої відсутності не просили, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 01 червня 2011 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір №BLаЖГА00039661 (а.с. 9-22). За цим договором позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 25000 гривень. Згідно п. 2.5.2 договору відповідач зобовязався щомісячно не пізніше дати, встановленої в графіку, повертати кредит частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 15,00 % річних та здійснювати щомісячну плату у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75 %. За кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань відповідач зобовязався сплачувати штраф у розмірі 25% від суми кредитних коштів. У разі прострочення сплати щомісячного платежу відповідач зобовязався сплачувати пеню у розмірі 0,50 % від суми неналежного виконання грошового зобовязання. Згідно Додатку № 1 до договору термін повернення кредиту становить 01 червня 2014 року (а.с. 17). Позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 25000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером № 15441 від 01.06.2011 року (а.с.5). У відповідності до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував грошові зобовязання, тому станом на 12 червня 2015 року заборгованість за розрахунком позивача становить 104945 (сто чотири тисячі дев'ятсот сорок п'ять) грн. 94 коп., з них: прострочена сума кредиту - 18501 грн. 33 коп.; прострочені проценти за користування кредитом - 8627 грн. 83 коп.; прострочена комісія - 10937 грн. 50 коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 66879 грн. 28 коп. (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Стаття 549 ЦК України передбачає наступне: 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, розмір заборгованості підтверджений документально, заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження відповідач не надав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20 березня 2015 року у позивача запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с.6). Згідно до п. 22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції станом на 28.03.2015 року, яка діяла на час подання позову позивачем, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору звільнялася. Позов до суду від імені позивача подано уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб без сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 гривень, який встановлений ст.4 Закону України «Про судовий збір» на час вчинення процесуальної дії відповідно до положень ч.3 ст.2 ЦПК України. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved