Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 18 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір №490057446, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 21740,59 доларів США. Згідно умов договору [PERSON] зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту. [PERSON] в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 07 лютого 2017 року в нього перед позивачем виникла заборгованість: тіло кредиту 8015,29 доларів США., відсотки за кредитом 1577,28 доларів США. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19 серпня 2009 року, було приведено у відповідність до ЗУ «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 9592,57 доларів США, а також судові витрати з судового збору. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та пояснила наступне. Відповідач вказує на те, що на підставі пропозиції банку [PERSON] добровільно сплатив частково заборгованість за кредитним договором та ПАТ «Альфа-Банк» звільнив позичальника від 50% залишку простроченої заборгованості та пені. Дане твердження не відповідає дійсності, оскільки відповідач по справі ототожнює пропозицію Банку щодо сплати заборгованості за кредитним договором із добровільною реалізацією предмету застави. Тобто, заборгованість за кредитним договором частково була погашена за рахунок продажу заставного майна. Умова пропозиції щодо повернення не менш ніж 50% заборгованості за Кредитним договором відповідачем не виконувалась, жодних додаткових угод до Договору кредиту про зміни істотних умов договору між сторонами не підписувались. Щодо дійсності кредитного договору та застосування строків позовної давності позивач пояснила наступне, що відповідно до пункту 1 кредитного договору договір складається з двох розділів, Розділ №1 «Базові умови кредитування» та розділу №2 «Загальні умови кредитування кредитних осіб», які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ. Так, п. 11.3 «Загальних умов кредитування кредитних осіб» сторони погодили, що реалізуючи свої права, що встановлені ст. 259 ЦК України, домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (пені, штрафів) тощо, становить 50 років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності. Відповідач не надав до суду жодних доказів щодо виконання зобовязання у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, з наступних підстав. 18 лютого 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір №490057446 на суму 21740,59 доларів США для придбання автомобіля марки КІА SPORTAGE, кузов №Y6LJE55228L001249 2008 року випуску. У цьому ж договорі вказаний автомобіль був визначений предметом застави за вказаним кредитним договором. Дата закінчення договору була вказана 18 лютого 2015 року. Через складну ситуацію в країні та значним здороженням національної валюти у відповідача виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2011 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» про видачу виконавчого документа про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 184052,49 грн. Заборгованість за кредитним договором стягнуто в гривневому еквіваленті. Після рішення суду, 20 серпня 2012 року відповідач передав представникові ПАТ «Альфа Банк» автомобіль марки КІА SPORTAGE, кузов №Y6LJE55228L001249 2008 року випуску, який є предметом застави. Вказаний автомобіль був реалізований, а кошти за нього в сумі 107000,00 грн. перераховані у рахунок сплати заборгованості. Відповідно до банківської пропозиції від 21 серпня 2012 року встановлено, що за умови повернення позичальником не менш, ніж 50% заборгованості за кредитом (загальна сума заборгованості 20602,66 доларів США, у перерахунку на гривні складає 168941,81 грн.), банк звільняє позичальника від 50% залишку простроченої заборгованості та пені (пеня складає 46413,25 доларів США). На підставі цієї пропозиції, вже з 22 серпня 2012 року по 04 вересня 2012 року ним було сплачено у рахунок заборгованості за кредитним договором 111795,00 грн., тобто більше 60% заборгованості. Після сплати вказаних коштів та за погодженням з банком він більше не повинен був сплачувати кошти за вказаним договором. З вказаного часу йому з ПАТ «Альфа Банк» не надходило жодної вимоги про існування або погашення існуючої заборгованості за вказаним кредитним договором. 09 лютого 2017 року він отримав вимогу Банку про усунення порушень, відповідно до якої він повинен був сплатити банку заборгованість у сумі 131771,94 доларів США. Вимогу з такою заборгованістю вважає неналежною. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Вважає, що термін кредитного договору №490057446 закінчився 20 серпня 2010 року, тобто через 30 днів після вимоги банку про дострокове повернення кредиту, то на час звернення позивача до суду у лютому 2017 році минуло більше 4 років з моменту повернення відповідачем предмету застави автомобіля та сплати необхідних платежів (останній вересень 2012 року), відповідно до пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» від 21 серпня 2012 року. Вважає, що ПАТ «Альфа Банк» пропустив встановлений законом та кредитним договором строк позовної давності, в звязку з чим просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» у особі [PERSON], яка діє на підставі довіреності №1251/07 від 28 листопада 2007 року, з одної сторони, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №490057446, за умовами якого банк зобовязався надати кредит на придбання транспортного засобу згідно з Договором купівлі-продажу, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Завод ім. Фрунзе» №058-К від 14 лютого 2008 року КІА, SPORTAGE, 2008 року випуску, колір Сірий, державний номер АХ 0310 МІ, у розмірі 21740,59 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних, строком до 18 лютого 2015 року, а [PERSON] зобовязався в порядку та на умовах, що визначені даним Договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії Банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобовязань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обовязки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється [PERSON] в порядку та на умовах, що визначені у Додатку №1 до цього Договору, який є його невідємною частиною. Договір складається з двох розділів, Розділу №1 «Базові умови кредитування» та розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб», які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ. [PERSON] 17 грудня 2015 року змінив прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені [PERSON] І-ВЛ №010764 /а.с. 52/. За умовами кредитного договору (п.п. 2.8.) порядок повернення кредиту та сплати процентів здійснюється в наступному порядку: платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до Договору та його невідємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У разі сплати у валюті Кредиту з 18 березня 2008 року числа кожного місяця рівними частинами в сумі 401,00 доларах США; у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти Кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 17 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором. Виконання зобовязань позичальника за договором в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за його користування, штрафних санкцій у розмірі передбаченому Договором, а також виконання інших зобовязань позичальника за договором, забезпечується заставою транспортного засобу КІА, SPORTAGE, 2008 року випуску, колір Сірий, державний номер АХ 0310 МІ, № кузову U6YJE55228L021709, тип легковий універсал В. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зазначеному кредитному договорі визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобовязань та інші. Зі змісту даного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.7. кредитного договору надання кредиту здійснюється не пізніше наступного банківського дня після отримання Банком документів, зазначених у розділі №2, Кредит надається однією сумою в готівковій формі, шляхом видачі кредитних коштів позичальнику з операційної каси Банку. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 21740,59 доларів США. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 6.1. кредитного договору банк має право вимагати (в тому числі в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобовязань з повернення кредиту за договором в будь-якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобовязань за договором: у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до п. 4.4.4. умов вищевказаного кредитного договору у звязку із здійсненням основного забезпечення банк додатково до прав, визначених розділом 6 Розділу №2 Договору, має право: звернути на предмет застави стягнення згідно з умовами Договору та законодавством України. В разі обрання Банком способу звернення стягнення на предмет застави як продаж предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу предмету застави з третьою особою, Банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про порушення умов Договору із зазначенням в такому повідомленні відомостей, передбачених статтями 27 та 30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Одночасно із надісланням повідомлення Банк реєструє в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень відомостей про звернення стягнення на предмет застави, позичальник не усунув порушення умов Договору, які були зазначені в повідомленні Банку, Позичальник зобовязаний в строк, вказаний у відповідній вимозі Банку, передати Банку предмет застави та надати Довіреність на імя Банку на продаж Предмету застави з правом передоручення. Відповідно до акту приймання передачі автомобіля від 20 серпня 2012 року [PERSON]І передав, а [PERSON] прийняв вищезазначений автомобіль, ключі в 2 комплектах, а також технічний паспорт на автомобіль /а.с. 68/. Заборгованість за кредитним договором частково була погашена за рахунок продажу зазначеного автомобіля, що підтверджується копією попереднього договору купівлі-продажу від 22 серпня 2012 року /а.с. 69/ та не заперечувалося сторонами. Посилання представника відповідача на те, що відповідно до банківської пропозиції від 21 серпня 2012 року у період з 22 серпня 2012 року по 04 вересня 2012 року відповідачем було сплачено у рахунок заборгованості за кредитним договором 111795,00 грн., тобто більше 60% заборгованості, тому відповідач більше не повинен був сплачувати кошти за вказаним договором, є безпідставним та судом не приймаються. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту, наданої представником відповідача, копії пропозиції від 21 серпня 2012 року /а.с. 71/ вбачається, що з метою врегулювання відносин, що склалися між сторонами, Банк запропонував відповідачу скористатися однією з наступних пропозицій за умови виконання вимог застереження, що вказане в цьому листі. А саме: за умови повернення відповідачем не менш ніж 50% заборгованості за кредитним договором, після зарахування суми від продажу майна, що передане в заставу Банку, Банк протягом шести місяців звільнить [PERSON] від подальшого виконання обовязків за кредитним договором щодо сплати: 50% залишку простроченої заборгованості за кредитним договором та пені нарахованої Банком за порушення ним своїх грошових зобовязань. Зі змісту попереднього договору купівлі-продажу від 22 серпня 2012 року /а.с. 69/ вбачається, що ціна вищезазначеного автомобіля КІА встановлена у розмірі 107000,00 грн. На виконання п. 1.4.3. попереднього договору купівлі-продажу від 22 серпня 2012 року, на підтвердження своїх зобовязань за цим Договором і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу вищезазначеного майна та своєї платіжної спроможності, [PERSON] передав грошові кошти у розмірі 10700,00 грн., що підтверджується квитанцією №2443 від 22 серпня 2012 року /а.с. 70/. 04 вересня 2012 року [PERSON] виконав умови договору та сплатив повністю визначену ціну позову в розмірі 96300,00 грн., що підтверджується квитанцією №24843 від 04 вересня 2012 року /а.с. 70/. Отже, взагалі [PERSON] сплатив 107000,00 грн., як і передбачено умовами договору. Представник відповідача помилково вважає, що [PERSON] скористався пропозицією банку та сплатив 60% заборгованості, адже зі змісту пропозиції чітко вбачається, що банк мав на увазі що [PERSON] повинен був сплатити не менш ніж 50% заборгованості за кредитним договором лише, після зарахування суми від продажу майна, що передане в заставу Банку. Отже, суму 107000,00 грн. на яку посилається представник відповідача не можна вважати такою, що була повернута [PERSON] на виконання умов пропозиції. Згідно з зазначеного листа станом на 21 серпня 2012 року заборгованість відповідача перед банком складала: тіло кредиту 17415,82 доларів США, відсотки 3186,84 доларів США, всього 20602,66 доларів США. Що ж стосується, посилань відповідача на те, що ним було сплачено 600 доларів США, що еквівалентно 4795,80 грн. на виконання умов пропозиції, то суд вважає, що зазначені посилання є безпідставними, оскільки як вбачається з квитанції №51446 /а.с. 70 зворотна сторона/, зазначені кошти були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості 06 серпня 2012 року, тоді як лист з пропозиціями, щодо врегулювання відносин, що склалися між сторонами датований датою від 21 серпня 2012 року. Тобто, 600 доларів США, на які посилається відповідач були ним сплачені в рахунок погашення заборгованості до пропозиції банку врегулювання відносин. Доказів того, що [PERSON] було сплачено з метою врегулювання відносин між ним та позивачем 50% заборгованості, відповідачем та представником відповідача, суду не представлено. Отже, зобовязання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги Банку про повернення кредиту і сплату процентів залишалося дійсним і підлягало судовому захисту. [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 07 лютого 2017 року допустив заборгованість за кредитним договором №490057446 від 18 лютого 2008 року, яка складається із: простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 8015,29 доларів США та відсотків 1577,28 доларів США, що підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с.18-19/. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. кредитного договору №490057446 від 18 лютого 2008 року банк надає позичальнику Кредит в розмірі 21740,59 доларів США, а позичальник приймає Кредит, зобовязується належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,5% річних та виконати інші зобовязання, як вони визначені у цьому Договорі. Пунктами 9.1., 9.2., 9.2.1., 9.2.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості щомісячно за фактичний строк користування кредитом виходячи з 30 днів у місяці та 360 у році. Банк здійснює кінцевий розрахунок процентів, що підлягають оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту. Повернення заборгованості за кредитом, враховуючи сплату процентів та сум Комісії за управління Кредитом, здійснюється щомісячно відповідно до визначених договором умов. Банк розраховує суму останнього платежу, що підлягає оплаті, на день здійснення остаточного повернення кредиту. Комісія за управління кредитом (в разі, якщо сплата такої комісійної винагороди передбачена договором) розраховується від суми та у валюті Кредиту і сплачується у гривнях. Повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється у валюті кредиту або в валюті, відмінній від валюти Кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора (яка відповідає валюті Рахунків, що визначені в Розділі №1 Договору) чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті), за вибором позичальника в наступному порядку: у валюті кредиту шляхом внесення належних до сплати сум через касу Банку або каси його структурних підрозділів (філій, відділень) на рахунок, або шляхом безготівкового перерахування коштів на Рахунок. В валюті відмінній від валюти кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті) в еквіваленті, розрахованому від належної до сплати суми коштів в валюті Кредиту, виходячи з безготівкового курсу продажу валюти Кредиту, встановленого банком на наступний банківський день від дати зарахування коштів відповідного платежу, шляхом безготівкового перерахування еквівалентної суми в іншій іноземній валюті 1 групи Класифікатора чи в національній валюті України (гривнях) на рахунок шляхом внесення через касу банку або каси його структурних підрозділів (філій, відділень) або інші банки (фінансові установи, операторів переказів). За умовами кредитного договору (п. 9.3.) платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та комісії за управління кредитом здійснюються відповідно до умов Розділу №1 та Додатку №1 до Договору. Якщо дата сплати процентів, Комісії за управління Кредитом та повернення відповідної частини кредиту припадає не на банківський день, то платежі (списання коштів) здійснюються на наступний банківський день. Якщо дата платежу з повернення кредиту та сплати процентів за його користування, Комісії за управління кредитом зазначена вище в цьому пункті договору, припадає на день, якого немає в календарному місяці, то сплата такого платежу у валюті Кредиту здійснюється позичальником в останній день місяця, а в валюті, відмінній від валюти кредиту, якою може бути інша іноземна валюта 1 групи Класифікатора чи національна валюта України (у випадку надання кредиту в іноземній валюті) в передостанній день місяця. За умовами кредитного договору (п.п. 2.8.) порядок повернення кредиту та сплати процентів здійснюється в наступному порядку: платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до Договору та його невідємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим Договором. У разі сплати у валюті Кредиту з 18 березня 2008 року числа кожного місяця рівними частинами в сумі 401,00 доларах США; у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти Кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 17 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п. 3., 8.1., 8.6. договору позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені даним Договором повертати кредит, виплачувати Банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії Банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобовязань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обовязки, що передбачені договором. Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у Додатку №1 до цього Договору, який є його невідємною частиною. Позичальник зобовязаний повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії за дії Банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобовязань за Договором (далі Комісії за управління Кредитом (в разі, якщо сплата такої комісійної винагороди передбачено договором) частинами у терміни, що визначені відповідно до Договору, а також належним чином виконати інші зобовязання, викладені в договорі. Позичальник зобовязаний суворо дотримуватися фінансової дисципліни, своєчасно та в повному обсязі виконувати свої зобовязання по будь-яким іншим кредитним договорам, що укладені між позичальником та банком на момент укладення цього договору, або будуть укладені між сторонами у майбутньому після набрання чинності цим Договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 3.5. договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника відшкодування збитків, завданих через невиконання чи неналежне виконання позичальником зобовязань, передбачених договором. На час розгляду справи договір відповідачем не виконаний, сума заборгованості за кредитним договором у встановлений договором строк позивачу не повернута. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст. ст.47\~та\~49\~цього\~Закону\~визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2008 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 9592,57 доларів США. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Разом з тим, відповідно до ч.3\~ст.267 ЦК України\~в зв'язку з наявністю заяви відповідача, суд розглядає питання про застосування строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 цього Кодексу). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору (п. 2.8.) погашення кредиту повинне здійснюватись частинами з 1 до 18 числа кожного місяця (останній платіж у 2012 році). Оскільки умовами договору установлені окремі самостійні зобовязання щодо повернення кредиту, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо. За відсутності платежу з 19 числа кожного місяця виникає прострочення боржника за зобовязаннями, а в кредитора виникає право на позов. Початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов'язань. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати в договорі, передбаченому актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (частина друга статті 6 ЦК України). За змістом частини третьої цієї статті сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, однак не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок про те, що якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру простроченої заборгованості слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором, що узгоджується з постановою Верховного суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1284цс15. Відповідно до п. 11.3. кредитного договору сторони реалізуючи свої права, що встановлені статтею 259 ЦК України, домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із Договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 (пятдесят) років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до Договору є договором про збільшення позовної давності. Свою згоду з Умовами кредитного договору [PERSON] висловив у кредитному договорі, який власноручно підписав /а.с. 6/. Крім того, його підпис міститься на всіх сторінках Розділу №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб», що свідчить про його обізнаність з умовами договору /а.с. 7-8/. Також, слід зазначити, що ані відповідачем, ані його представником, не заперечувалося, що підпис, який міститься на кредитному договорі та сторінках Розділу №2, належить саме [PERSON] В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких зауважень та заперечень з боку відповідача з приводу умов кредитного договору. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, за весь час, починаючи з дня укладення кредитного договору до 18 вересня 2012 року відповідач виконував свої зобовязання за кредитним договором щодо погашення заборгованості за наданим кредитом, тим самим погоджувався з усіма умовами кредитування. Отже, судом встановлено, що вищезазначеним пунктом кредитного договору строк позовної давності визначається сторонами в 50 років, в тому числі на вимоги з повернення: простроченої заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом. Пунктом 11.3. Умов передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлені тривалістю в 50 років, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 259 ЦК України і свідчить про дотримання банком строків позовної давності, що узгоджується з постановою Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі №6-144цс14. Отже звернувшись до суду позивач дотримався меж позовної давності, тому порушене право позивача підлягає захисту. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №490057446 від 18 лютого 2008 року станом на 07 лютого 2017 року у загальному розмірі 9592,57 доларів США, яка складається з 8015,29 доларів США прострочена заборгованість по кредиту та 1577,28 доларів США заборгованість за відсотками, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно меморіального ордеру № 153350 від 14 лютого 2017 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3908,75 грн. /а.с. 2/. Питання про розподіл понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved