Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11374,44 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 16.03.2007 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 31.10.2016 року виникла\~ заборгованість у розмірі 11374,44 грн., з яких: заборгованість за\~ кредитом 1734,19 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8860,51 грн.,\~ штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 529,74 грн., в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.03.2007 року у розмірі 11374,44 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак 28.11.2016р. звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 20). Відповідач в судове засідання, призначене на 16.01.2017р. не зявилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 29). В судове засідання, призначене на 01.02.2017р. відповідач не зявилася повторно, конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 33-334), що розцінюється судом, як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. 16.03.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту Заяви позичальника від 16.03.2007 року вбачається, що позичальник [PERSON] ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку; вона згодна, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України, даний договір вважається укладеним. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, станом на 16.03.2007р. розмір відсоткової ставки за користування кредитом становив 22,80% на рік, з 01.01.2013р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 22,80% до 30,00% на рік, з 01.09.2014р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% на рік до 34,80% на рік, а з 01.04.2015р. відсоткову ставку за користування кредитом збільшено з 34,80% до 43,20 % на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. На виконання умов договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік, з 01.01.2013р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 22,80% до 30,00% на рік, з 01.09.2014р. збільшено відсоткову ставку за користування кредитом з 30,00% на рік до 34,80% на рік, а з 01.04.2015р. відсоткову ставку за користування кредитом збільшено з 34,80% до 43,20 % на рік, які нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 16.03.2007р., [PERSON] користуючись кредитними коштами починаючи з 16.03.2007р., зобовязання щодо їх повернення не виконувала. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення зобов'язання. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16.03.2007 року, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на\~ 31.10.2016 року складає\~11124,44 грн., з яких: 1734,19 грн. -заборгованість за\~ кредитом, 8860,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 529,74 штраф (процентна складова). Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення 250 грн. штрафу згідно п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вказане, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення 1734,19 грн. забргованості за кредитом, 8860,51 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 529,74 грн. штрафу (процентна складова) обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню. В решті позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1347,71 грн. витрат повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial