Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18 вересня 2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 6563,59 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту та платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості відповідно до умов Генеральної угоди здійснювалося в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею і банком кредитний договір. Позивач свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому Кредитним договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконала. Внаслідок чого станом на 21.12.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 13673 грн. 75 коп., яка складається з: 5824 грн 67 коп - заборгованість за кредитом; 3079 грн 50 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3494 грн 70 коп заборгованість по комісії за користування кредитом; 1274 грн 88 коп штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції позов підтримала за обставин викладених у позовній заяві. Додатково суду пояснила, що заборгованість відповідача в розмірі 3494,70 грн є пенею, яка нарахована відповідачу відповідно до п.2.8 Генеральної угоди. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що вона дійсно 18.09.2012 року уклала з Банком генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої отримала кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 6563,59 гривень. Про заборгованість яка виникла вона знає, однак не могла її погасити через скрутне матеріальне становище. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 18 вересня 2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 6563,59 грн. на строк 36 місяців з 18.09.2012 року по 30.09.2015 року у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір укладений шляхом приєднання до умов договору, підтвердженням чому є підписана позичальником Генеральна угода (а.с. 7). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надав Відповідачу кредитні кошти, в сумі 6563,59 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти в сумі 238,13 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, а також інших витрат у відповідності до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2015 року. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за обовязками, строк яких не наступив, Сторони погодили, що строком повернення кредиту є 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 1274,88 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Однак в порушення умов договору та чинного законодавства України Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Так, за наданим представником позивача розрахунком, станом на 21.12.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 5824 грн. 67 коп., заборгованість по процентам 3079 грн. 50 коп.; заборгованість за комісією та пенею 3494 грн 70 коп; штрафи, згідно генеральної угоди - 1274 грн 88 коп (а.с. 4-5). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Генеральною угодою від 18.09.2012 року щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved