Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору від 13.07.2010 р. відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 7900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконала свої зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 31.01.2015 р. за нею утворилась заборгованість в сумі 16726,67 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з витратами по оплаті судового збору. Під час розгляду справи представник позивача до суду надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме: включити до суми позову витрати, що повязані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідача у сумі 26,25 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, в письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що згідно з Анкетою-Заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №0213070100168677080 від 13.07.2010 р., між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], був укладений договір про надання банківських послуг, який складається із «Анкети-Заяви», «Памятки клієнта», «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», згідно з яким відповідач отримав платіжну картку «Кредитка універсальна». Цим договором встановлено, що відсотки за користування кредитом становлять 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається із Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 13.07.2010 р., підписаної ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON], вона погодилась з тим, що ця «Заява» разом з «Памяткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», також «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 31.01.2015 року має прострочену заборгованість в сумі 16726,67 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8140,30 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 6733,90 грн., заборгованості за пенею та комісією у сумі 579,77 грн., фіксованого штрафу в сумі 500 грн., штрафу з процентною складовою в сумі 772,70 грн. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати, що повязані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий курєр» про виклик відповідача у сумі 26,25 грн.

Outcome: approved