Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 22212 грн. 88 коп. за кредитним договором № NKXRRX01680294від 07 грудня 2007 року та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного кредитного договору № NKXRRX01680294 від 07 грудня 2007 року відповідачка отримала строковий кредит у розмірі 1854грн. 00 коп. на строк з 07 грудня 2007 р. по 07 грудня 2008 р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 4,64 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 309 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), («СТАНДАРТ») (далі - «Умов») строки. Однак, в порушення умов договору, відповідачка станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість 22212 грн. 88 коп., яка складається з наступного: 14585 грн. 23 коп.-заборгованість за кредитом; 5893 грн. 70 коп.-заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн. 00 коп. -заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 1033 грн. 95 коп. - штраф (процентна складова). Представник позивача Виставний В.В. в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання надав на адресу суду додаткові пояснення до позову та заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить слухати справу у його відсутність, у зв'язку із відсутністю можливості бути присутнім в судовому засіданні, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Щодо зустрічного позову пояснень суду не надано. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що позивачем не надано доказів на підтвердження фактів: отримання відповідачкою грошових коштів, оскільки єдиним документом у справі щодо руху коштів є розрахунок, який не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; ознайомлення відповідачки з умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки на них відсутні її підпис та дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви позичальника; законності підняття процентної ставки та щодо підвищення процентів (одностороння або двостороння підстава) та направлення та отримання попереджень банком. Позивач не надав доказів того, що підписуючи відповідачка розуміла вищезазначені умови та правила, що між сторонами погоджено термін позовної давності тривалістю п'ять років, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення договору у письмовій формі про збільшення строку позовної давності. По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). [PERSON]. перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредитних коштів з початку 2008 року, а позивач звернувся до суду із даним позовом в жовтні 2013 року. Сплив строку позовної давності до основного зобов'язання тягне за собою сплив строку позовної давності й щодо додаткових зобов'язань. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсними: заяви позичальника № NKXRRХ01680294 від 07 грудня 2007 р. та умов і правил надання банківських послуг підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити в повному обсязі, оскільки дані правовідносини регулюються спеціальним Законом України «ПРО захист прав споживачів», відповідно до вимог п.1 ст. 11 якого - договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Вважає, що анкета-заява і умови та правила надання банківських послуг про надання споживчого кредиту є недійсними, оскільки заява № NKXRRХ01680294 від 07 грудня 2007 р. підписана спеціалістом банку повноважень якого в даній заяві не зазначено, умови та правила надання банківських послуг, з якими буцімто ознайомлена [PERSON], взагалі не мають її підпису, що є порушенням вимог ст.ст. 202, 203 ЦК України. Вислухавши пояснення представника відповідачки [PERSON], всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Як зазначено в ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення кредитного договору та його умов повинна бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової СУМИ або визначеної кількості речей. Відповідно до умов ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Із змісту ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до умов ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно укладеного кредитного договору № NKXRRX01680294 від 07 грудня 2007 року відповідачка отримала строковий кредит у розмірі 1854грн. 00 коп. на строк з 07 грудня 2007 р. по 07 грудня 2008 р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 4,64 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 309 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), («СТАНДАРТ») (далі - «Умов») строки. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не надано підтверджуючих доказів отримання відповідачкою кредиту. В зв'язку з підвищенням відсоткової ставки в односторонньому порядку, суд вважає, що суттєво змінилися умови кредитного договору, а відповідно і збільшився обсяг відповідальності [PERSON], що не передбачено договором. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом доказами не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають. Вимоги позивачки за зустрічним позовом підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що підстави, на які посилається позивачка за зустрічним позовом стосовно визнання недійсними: заяви позичальника № NKXRRХ01680294 від 07 грудня 2007 р. та умов і правил надання банківських послуг знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а саме: відсутні підтверджуючі докази щодо факту отримання відповідачкою грошових коштів, її ознайомлення з умовами і правилами надбання банківських послуг, погодження між сторонами терміну позовної давності тривалістю п'ять років, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК України, законності підняття процентної ставки та направлення та отримання попереджень банком. [PERSON]. перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредитних коштів з початку 2008року, отже, право вимоги у банка на пред'явлення позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором виникло з 07 грудня 2008р. та існувало в межах загального строку позовної давності до 07 грудня 2012р. До суду позивач звернувся 28 жовтня 2014 року, тобто за межами встановленого законом строку позовної давності. Сплив строку позовної давності до основного боржника тягне за собою сплив строку позовної давності й щодо додаткових зобов'язань. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача за зустрічним позовом ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з задоволенням зустрічного позову сплату судових витрат суд покладає на відповідача за зустрічним позовом.

Outcome: approved