Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 26.12.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2 644 000,00 дол. США на строк з 26.12.2007 року по 25.12.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед ПАТ АБ «Укргазбанк» 09.06.2008 р. між іпотекодавцями [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки №16/08-Б. Відповідно до п. 2.1.1 цього договору предметом іпотеки є багатоквартирний житловий будинок літ. В-5, розташований по [ADDRESS], загальною площею 6422,9 кв. м., житловою площею 2285,6 кв. м. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року договір іпотеки № 16/9-Б, було визнано недійсним, запис про іпотеку виключений з реєстру іпотек. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року за №2-1404/10 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з [PERSON] та [PERSON] стягнуто 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 дол. США, рішення суду не виконано. Рішенням суду добровільно не виконується, а примусові дії щодо виконання рішення суду не дали жодних результатів. Проценти за користування кредитними коштами та пеня продовжують нараховуватись, тому заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 20 становить 3 664 801,99 дол. США та 23 800 945,13 грн. пені. 04.04.2012 року судовою колегією судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області рішення Московського районного суду від 11.09.2009 року по справі № 2-9061 скасоване. В задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 22005850 від 22.05.2014. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 22.05.2014 № 22005537. Відповідно до витягу з Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, нерухоме майно - квартира 14 по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. В даному випадку, право власності на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], перейшло до [PERSON] тобто, саме вона буде нести обов'язки за Договором іпотеки № 16/08-Б у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилався на обставини, що наведені вище, проти задоволення зустрічного позову заперечував у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнала та звернулась до ПАТ АБ «Укргазбанк» зі зустрічним позовом, в якому просила визнати частково недійсним договір іпотеки №16/08-Б від 09.06.2008 р., укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого предметом іпотеки є житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв. м, житлова площа - 2285,6 кв. м, що розташований у [ADDRESS]. Просила виключити квартиру [ADDRESS] з числа квартир, які є предметом іпотеки за договором іпотеки №16/08-Б від 09.06.2008 р., укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача заперечувала проти задоволення первісного позову у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Треті особи про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, у судове засідання не з'явились, про причини не явки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надали. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, та дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] 26.12.2007 року був укладений кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 2 644 000,00 дол. США на строк з 26.12.2007 року по 25.12.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань перед ПАТ АБ «Укргазбанк» 09.06.2008 року між Позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки за №16/08-Б. Відповідно до п. 2.1.1 кредитного договору № 20 від 26.12.2007 року предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ В-5, розташований по [ADDRESS], загальною площею 6422,9 кв. м, житловою площею 2285, 6 кв. м. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 7356523, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 19045058 від 09.06.2008 року. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний № 7356237, що підтверджено Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 19044890 від 09.06.2008 року. Відповідно до п. 3.2.8 Кредитного договору передбачено, що в разі невиконання Позичальником зобов'язань, передбачених цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється Банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки. Відповідно до п. 3.1.6 Договору іпотеки «Іпотекодержатель/Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами. Це узгоджується з положеннями ст. 33 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 4, 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. [PERSON] взяті зобов'язання не виконував з грудня 2008 року. Тому рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року по справі № 2-1404/10 та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07.07.2010 року по справі № 22-ц-10856/2010 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] 1 664 543,02 грн, 2 630 252,33 дол. США, а також судові витрати у сумі 1700,00 грн та 120,00 грн. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», або продажу предмету іпотеки з прилюдних торгах, що встановлено в ст. 41 Закону України «Про іпотеку». Суд прийшов до наступного висновку, що до правовідносин сторін підлягає застосуванню ст. 23 Закону України «Про іпотеку», а отже теперішній власник [PERSON], має всі права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки може бути один або декілька об'єктів нерухомого майна, зокрема нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності, нерухоме майно може бути відчужене у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом, частина нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності, нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його складовими, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Суд приходить до висновку, що спірна квартира при передачі в іпотеку вказаного вище багатоквартирного будинку входила в склад іпотечного майна. Після виключення запису про іпотеку з реєстру іпотек і зняття заборони квартири, що знаходяться у житловому будинку [ADDRESS] були придбані іншими особами, і кожній квартири був присвоєний власний реєстраційний номер. За таких умов дія зазначеного іпотечного договору розповсюджується і на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. 03.04.2014 був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказаний закон може застосовуватися до спірних правовідносин за таких фактичних умов, як укладення договору іпотеки з метою забезпечення зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту в іноземній валюті, нерухомість, передана в іпотеку, має бути єдиним нерухомим житловим майном, що перебуває у власності майнового поручителя. В даному випадку, в спірних правовідносинах, що склалися між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON], відсутні необхідні вищевикладені умови. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до п. 22 тієї ж статті споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Для кваліфікації договору, як договору про надання споживчого кредиту визначальним фактором є наміри позичальника. При споживчому кредитування такими намірами є придбання чи замовлення продукції для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю. З аналізу Кредитного договору № 20 від 26 грудня 2007 року не вбачається, що нерухомість придбали для особистих потреб, як-то проживання позичальника або членів його сім'ї. Зокрема, відповідно до п. 1.4 Кредитного договору кредит надавався на придбання нежитлової будівлі літ. В-5, загальною площею 6471,2 кв. м, яка знаходиться у [ADDRESS]. Зважаючи на мету укладення Кредитного договору, його не можна кваліфікувати, як договір на надання споживчого кредиту, а тому відсутня одна з обов'язкових підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до остаточного висновку про доведеність позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» та не обґрунтованість зустрічних позовних вимог [PERSON] На підставі ст.ст. 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 12, 33, 34, 35, 38, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку»,ст..525,536,554,589,610,611,612,625,1048,1049,1054 ЦК України ,суд -

Outcome: approved