Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2), в якому просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором №490042419 від 27.06.2007 року в сумі 4308,93 доларів США, з яких: 3802,94 доларів США - заборгованості за кредитом; 70,75 доларів США - заборгованості по відсотках; 435,24 доларів США - пеня. Також просили стягнути судові витрати у розмірі 16025,01 грн. - сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач-1 порушує умови кредитного договору №490042419 від 27.06.2007 року (надалі - кредитний договір, договір), укладеного між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], відповідно до якого позивач надає відповідачу-1 кредит у сумі 19242,57 доларів США на придбання транспортного засобу з остаточною датою повернення кредиту 27.06.2013 року та сплатою 13,5% річних. Згідно договорів від 26.02.2010 року №1, від 21.04.2015 року та від 27.05.2015 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №490042419 від 27.06.2007 року банк змінив дату остаточного повернення кредиту до 27.06.2017 року, а також встановив порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу, та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором на період з 21 квітня 2015 року по 21 квітня 2015 року включно, та на період з 27 травня 2015 року по 27 травня 2015 року включно. 27.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки №490042419-П (далі - договір поруки), у відповідності до якого поручитель - [PERSON] поручився перед банком за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором. Згідно статті 3 договору поруки у випадку невиконання відповідачем-1 будь-якого зобов'язання за кредитним договором, відповідач - 1 і відповідач-2 відповідають перед банком, як солідарні боржники. 19.08.2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» було приведе у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» , а саме змінено організаційно-правову форму, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк». У порушення умов кредитного договору та договору поруки, у порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідачі свої зобов'язання не виконали, що стало підставою для звернення до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно письмової заяви, що міститься в матеріалах справи, зазначила про підтримання позову, просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, проти позову заперечував та на підтвердження того, що він сплачує кредитні кошти надав відповідні квитанції: №12418 від 07.05.2014 року на суму 250 доларів США; №721562 від 11.07.2016 року на суму 300 доларів США; №131961 від 30.08.2016 року на суму 600 доларів США; №133167 від 30.08.2016 року на суму 450 доларів США; №96950 від 29.09.2016 року на суму 250 доларів США; №70046 від 10.11.2016 року на суму 250 доларів США, а в сього на загальну суму 2350 доларів США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490042419, відповідно до п.п. 2.1- 2.4 якого позивач надає відповідачу кредит у сумі 19242 доларів США 57 центів на придбання транспортного засобу з остаточною датою повернення кредиту 27.06.2013 року та сплатою 13,5% річних. Відповідач в свою чергу зобов'язувався згідно п. 2.8 кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснювати щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів та сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до кредитного договору та є його невід'ємною частиною. У разі погашення кредиту у національній валюті таке погашення має здійснюватися не пізніше 26 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно договорів від 26.02.2010 року №1, від 21.04.2015 року та 27.05.2015 року про внесення змін і доповнень до кредитного договору №490042419 від 27.06.2007 року банк змінив дату остаточного повернення кредиту до 27.06.2017 року, а також встановив порядок сплати простроченої заборгованості по сплаті процентів та основного боргу, та строкової заборгованості по сплаті процентів і основного боргу в розмірі поточного платежу за кредитним договором на період з 21 квітня 2015 року по 21 квітня 2015 року включно, та на період з 27 травня 2015 року по 27 травня 2015 року включно. 19.08.2009 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» було приведе у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства», а саме змінено організаційно-правову форму, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк». Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу-1 кредит у сумі, визначеній договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку відпові\-дача-1. 27.06.2007 року у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №490042419-П (далі - договір поруки), у відповідності до якого поручитель - [PERSON] поручилась перед банком за виконання позичальником - [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором. Згідно статті 3 договору поруки у випадку невиконання відповідачем-1 будь-якого зобов'язання за кредитним договором, відповідач - 1 і відповідач-2 відповідають перед банком, як солідарні боржники. В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач 16.05.2016 року за вих. №41905-102 б/б направив відповідачу-1 та відповідачу-2 Вимогу про погашення заборгованості по кредиту, прострочення платежів по якому станом на 12.04.2016 року складала 107 днів. У порушення умов договору відповідач-1 належним чином зобов'язання за договором не виконує, в результаті чого станом на 12.04.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом (згідно розрахунку позивача) в сумі 4308,93 доларів США, з яких: 1)3802,94 доларів США - заборгованості за кредитом; 2)70,75 доларів США - заборгованості по відсотках; 3)435,24 доларів США - пеня. Проте, відповідачем-1 було надано суду та на підтвердження того, що він погашає кредитну заборгованість відповідні квитанції: №12418 від 07.05.2014 року на суму 250 доларів США; №721562 від 11.07.2016 року на суму 300 доларів США; №131961 від 30.08.2016 року на суму 600 доларів США; №133167 від 30.08.2016 року на суму 450 доларів США; №96950 від 29.09.2016 року на суму 250 доларів США; №70046 від 10.11.2016 року на суму 250 доларів США, а всього на загальну суму 2350 доларів США. А відтак, суд приходить до висновку про зменшення суми заборгованості по тілу кредиту на вказану суму: 3802,94 доларів США - 2350 доларів США=1452,94 доларів США. Вирішуючи спір по суті суд виходив також з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ст.1054 ЦК України, За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором в сумі 1523,69 доларів США, з яких: 1452,94 доларів США - заборгованості за кредитом; 70,75 доларів США - заборгованості по відсотках, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 435,24 доларів США, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Щодо розподілу судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи із ставки судового збору, яка відповідно до п.1.ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року з відповідними змінами, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (що становить 1378 грн.). Таким чином, виходячи із розміру задоволених вимог - 1523,69 доларів США, за офіційним курсом НБУ (100 доларів США=2514,1637 грн.) на час подачі позову до суду, з відповідачів на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі мінімальної ставки судового збору - 1378 грн., в рівних частках, тобто по 689 грн. з кожного.

Outcome: partial