Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дніпровськпромбуд» (далі - Позивач) звернулось до [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі - Відповідачі) мешкають за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад родини від 10.06.2013 року за № 1-14/9-138. Приміщення, яке займають відповідачі не є житловим фондом, а санаторієм - профілакторієм, який належить ПАТ «Дніпровськпромбуд» на праві колективної власності, що підтверджується Актом передачі державного нерухомого майна у статутний фонд ВАТ «Дніпровськпромбуд» від 23.06.1998 року, затвердженим 24.06.1998 року, реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна від 04.02.1999 року; технічним паспортом від 23.07.2007 року (інвентаризаційна справа № 36854), виданим КП ДМБТІ, з якого вбачається, що приміщення, яке займають відповідачі є кімнатою відпочинку; планом приватизації ОП ««Дніпровськпромбуд» від 07.08.1995 року, в якому вказано перелік державного житлового фонду, у тому числі гуртожитки. Серед них відсутній об'єкт, в якому мешкають відповідачі. Частина приміщень будівлі, в якій мешкають відповідачі, знаходяться в аварійному стані і є небезпечними для мешкання в них людей, інші приміщення є непридатними для нормальної експлуатації, що підтверджується висновком про технічний стан будівельних конструкцій будівлі Придніпровської державної академії будівництва і архітектури науково - консалтингового підприємства «Стеконік ЛТД» від 23.01.2006 року. Крім того, в цій будівлі відсутні душові кімнати, немає газопостачання. Далі, позивач зазначає, що було запропоновано відповідачам переселитися в кімнату [ADDRESS]. Цей гуртожиток є державним житловим фондом та знаходиться на балансі ПАТ «Дніпровськпромбуд», що підтверджується довідкою ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10.06.2013 року за № 1-14/9-137. Гуртожиток обладнаний душовими кімнатами, кухнями та взагалі відповідає санітарним вимогам. Однак, відповідачі відмовляються від добровільного переселення, що не дає змогу ПАТ «Дніпровськпромбуд» виконати свої обов'язки, які передбачені діючим законодавством. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд виселити [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON], [PERSON], [PERSON], з кімнати [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, у надані їм житлове приміщення кімнату [ADDRESS], у м. Дніпропетровську, згідно наданого ордеру ПАТ «Дніпровськпромбуд» за № 1687 від 10.06.2013 року, та зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, зняти з реєстраційного обліку за адресою: кімната [ADDRESS], у м. Дніпропетровську, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача Волнянська О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, в обґрунтування позовних вимог посилалась на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні позивачу відмовити, посилаючись на те, що кімнати у гуртожитку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську є житловим фондом, тому що Дніпропетровською міською радою не приймалося рішення щодо визнання їх непридатними для проживання та виведення із житлового фонду, а тільки на підставі того, що гуртожиток перейшов у власність ПАТ «Дніпровськпромбуд» у процесі приватизації, він не втратив статус житлового фонду та не перестав бути гуртожитком, так як в ньому проживають мешканці відповідно до отриманих ордерів. Відповідачі [PERSON], [PERSON] направили на адресу суду заяву з проханням слухання справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги не підтримали в повному обсязі та заперечували проти їх задоволення. Представник відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином, у своїх письмових поясненнях зазначили що позовні вимоги ПАТ «Дніпровськпромбуд» не підлягають задоволенню, посилалися на те, що в процесі приватизації ОП «Дніпровськпромбуд» до складу майна, що не підлягає приватизації, увійшов державний житловий фонд, у тому числі і гуртожиток, який розташований за адресою: [ADDRESS], який залишився у державній власності на балансі позивача. У зв'язку з цими обставинами, вибір та забезпечення способу і умов подальшого використання такого майна в межах чинного законодавства належить уповноваженому органу - державним органам приватизації. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, як орган управління об'єктом державного житлового фонду - гуртожитком на [ADDRESS] у м. Дніпропетровську, згоди на вселення до нього не надавало. Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2012 року, яке постановою Вищого господарського суду України від 5 березня 2013 року було залишено без змін, ПАТ «Дніпровськпромбуд» було зобов'язано передати до комунальної власності територіальної громади в особі Дніпропетровської міськради об'єкти державного житлового фонду, у тому числі і гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS], а також об'єкти інженерної інфраструктури, що їх обслуговують, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Дніпровськпромбуд»; Дніпропетровську міськраду зобов'язано прийняти до комунальної власності територіальної громади від ПАТ «Дніпровськпромбуд» об'єкти державного житлового фонду, у тому числі і гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS], а також об'єкти інженерної інфраструктури, що їх обслуговують, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Дніпровськпромбуд». На теперішній час накази, які було видано з метою виконання зазначеного рішення, знаходяться на виконанні Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. Представник третьої особи органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі спільного рішення правління та профкому ВАТ «Дніпровськпромбуд» від 16 вересня 1993 року, протокол № 33 [PERSON] було видано ордер № 510 на право займання з родиною з трьох осіб: [PERSON] - головний наймач, [PERSON] - син, [PERSON] - донька, житлової площі в гуртожитку на [ADDRESS], кімн. № 1, розміром 23, 2 м2 (а.с. 47). Згідно висновку про технічний стан будівельних конструкцій будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], затвердженого директором НКП «Стеконік, ЛТД» 23 січня 2006 року, встановлено, що технічний стан в приміщеннях віднесено до категорії ІІІ (непридатне для нормальної експлуатації) та до категорії ІV (аварійне) та зроблено висновок, що без капітального ремонту приміщення не придатні для житла (а.с. 22-23). Висновком з обстеження технічного стану несучих і огороджуючих конструкцій будівлі житлового будинку [ADDRESS] в м. Дніпропетровську, яке було виконано у лютому 2014 року і затверджено ректором ПДАБіА, було встановлено, що перетинки, крівля, дверні і віконні заповнення знаходяться у задовільному стані, відповідають категорії К-ІІ; конструкції крівлі, фундаментів та стін відповідають категорії ІІІ з осередками, які потребують поточного і капітального ремонту; конструкції міжповерхових і горищних перекриттів за період експлуатації зазнали значного фізичного зносу, потребують капітального ремонту. Рішенням засідання адміністрації і профспілкової організації ПАТ «Дніпровськпромбуд», яке відбулося 10 червня 2013 року, було ухвалено: у зв'язку з аварійністю будівлі санаторію-профілакторію за адресою: [ADDRESS], переселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати № 1 в будівлі санаторію-профілакторію по пр. Петровського, 34 в м. Дніпропетровську в кімнату № 16 та № 17, розміром 17,5 м2, в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], та видати ордер на житлову площу (а.с. 25). На підставі сумісного рішення адміністрації і профспілки ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10 червня 2013 року на ім'я [PERSON] було видано ордер № 1687 від 10 червня 2013 року на житлові приміщення у гуртожитку та надано право займати, з родиною з чотирьох осіб, житлову площу у гуртожитку № 5 по [ADDRESS], кімната № 16, розміром 17,2 м2 та кімната № 17, розміром 17,5 м2. Відмовляючи в задоволені позову суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси, фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить суд в виселити відповідачів із займаного ними приміщення. Разом з цим, судом встановлено, що таке спірне приміщення має статус нежитлового. Такий висновок суду ґрунтується на оцінці у їх сукупності наступних письмових доказах. Так, згідно плану приватизації орендного підприємства «Дніпровськпромбуд», затвердженого начальником Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області 7 серпня 1995 року, приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, [ADDRESS], не відноситься до категорій житлові будинки та гуртожитки. Зазначена будівля є об'єктом соціально-побутового значення, створеного за рахунок фонду соціального розвитку, та має статус санаторію-профілакторію. Актом передачі державного нерухомого майна у статутний фонд ВАТ «Дніпровськпромбуд», правонаступником якого, відповідно до Статуту є ПАТ «Дніпровськпромбуд», від 23 червня 1998 року, затвердженого заступником начальника Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області 24 червня 1998 року, будівля за адресою: [ADDRESS], передавалася до статутного фонду підприємства, як санаторій-профілакторій (а.с. 14). Також реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, від 4 лютого 1999 року ДБТІ посвідчено, що частина будівлі санаторію-профілакторію під літ. А-4 загальною площею - 3 549,8 м2, розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за ВАТ «Дніпровськпромбуд», правонаступником якого є ПАТ «Дніпровськпромбуд», на праві колективної власності на підставі наказу № 12/01-3ВП регіонального відділу Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, акт передачі нерухомого майна від 24 червня 1998 року. Об'єкт [ADDRESS] в м. Дніпропетровську складається з частини будівлі санаторію-профілакторію літ. А-4: підвал - поз. 1-5, 12-32; перший поверх - поз. 6-19, 22-34, 42-47; другий поверх - поз.1-33; третій поверх - поз. 33а, 34-38, 40-67, 68а; четвертий поверх - поз. 68-п (а.с. 21). Технічним паспортом з реєстровим номером № 9501779 від 23 липня 2007 року частина будівлі за адресою: [ADDRESS], є санаторієм-профілакторієм, а кімната № 2, площею 29,6 м2, є кімнатою відпочинку (а.с. 15-17). Таким чином, з наведеного вбачається, що зайняте відповідачами приміщення не віднесене до житлового фонду, як наслідок є нежитловим, а відтак до правовідносин із приводу володіння та користування таким спірним майном слід застосовувати норми цивільного, а не житлового законодавства. Такий висновок суду повністю кореспондується із правовими позиціями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеними в ухвалі Судової палати з цивільних справ від 06 лютого 2013 року по справі № 6-47321 св 12, за позовом ПАТ «Дніпропетровськпромбуд»» до [PERSON] з тотожними даній цивільній справі предметом та підставою позову. Суд з вказаного приводу зауважує, що виселення є способом захисту порушеного житлового, а не цивільного права, та передбачений виключно нормами нормативно-правових актів, зокрема ЖК України, які регламентують суспільні відносини, що склалися із приводу користування виключно житловими приміщеннями. Способи захисту цивільних прав передбачені у статті 16 Цивільного кодексу України, ними згідно частини 2 зазначеної норми є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, у контексті врегулювання спірних правовідносин, що виникли між сторонами по даній цивільній справі, нормами виключно цивільного законодавства, позбавлення права користування майном у вигляді нежитлового приміщенням може відбуватись шляхом пред'явлення негаторного позову щодо усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження таким майном, а не позову про виселення осіб. Суд не може взяти до уваги посилання позивача в описовій частині позову на ст.ст. 319, 322 ЦК України, оскільки суд,

Outcome: dismissed