Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1026473,49 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2006 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і [PERSON] було укладено договір № 1516pv17-06, на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 30000,00 дол.США з відсотковою ставкою 15,00 % річних в обмін на зобовязання по поверненню кредиту, сплаті процентів, а також можливих комісій, з кінцевим терміном повернення до 16.10.2021 року. 01.09.2008 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом, починаючи з 01.09.2008 року, встановлена в розмірі 16% річних. Однак позичальник [PERSON] умови договору належним чином не виконує, кредитні кошти банку вчасно не сплачує, в звязку з чим виникла заборгованість в загальній сумі 1026473,49 грн. станом на 28.12.2016 року і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, в заяві, направленій на адресу суду, просить розглянути справу по суті в їх відсутності, позовні вимоги повністю підтримує з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] заявлений позов визнала частково, суду пояснила, що заборгованість по кредитному договору виникла в звязку з важким матеріальним становищем, яке склалося в її сім'ї, проте не оспорює фактичну суму заборгованості по кредиту та відсоткам, однак вважає надто завищеними вимоги позивача про стягнення пені, а тому просить в цій частині позову зменшити суму стягнення. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2006 року між Банком Фінанси та Кредит та [PERSON] було укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1516pv17-06, на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 30000,00 дол.США з відсотковою ставкою 15,00 % річних в обмін на зобовязання по поверненню кредиту, сплаті процентів, а також можливих комісій. 01.09.2008 року між банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом починаючи з 01.09.2008 року встановлена в розмірі 16% річних. Банк умови договору виконав, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами кредитного договору, погашення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником в порядку та строки відповідно до розмірів, визначених в кредитному договорі. Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, [PERSON] належно їх не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28.12.2016 року, згідно якого заборгованість по кредиту становить загалом 1026473,49 грн., в тому числі: - загальна сума заборгованості по основному боргу кредиту 15\~661, 23 дол.США, що по курсу НБУ (1 дол.США = 26,65067 грн.) становить 417\~382, 27 грн., - сума строкової заборгованості по відсоткам 194,90 дол.США, що по курсу НБУ становить 5194, 22 грн., - сума простроченої заборгованості по відсоткам 3\~420, 54 дол.США, що по курсу НБУ становить 91\~159, 68 грн., - пеня за несвоєчасне погашення платежів 512737, 32 грн. Відповідно до наведених розрахунків вбачається, що відповідачем порушено терміни сплати кредиту та процентів по кредитному договору. Останнє погашення по тілу кредиту здійснено відповідачем в січні 2015 року, а по нарахованим відсоткам в вересні 2016 року (а.с.9-11). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту по нарахованих відсотках є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно розміру нарахованої пені, то в даному випадку суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Між тим, відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі№1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Пунктом 27 абз. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Тобто при вирішенні питання про зменшення неустойки необхідно враховувати конкретну ситуацію, інтереси обох сторін та їх майновий стан, ступінь виконання зобов'язання, причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення. Беручи до уваги, що розмір нарахованої неустойки (пені) є значним в співвідношенні до розміру заборгованості по кредиту; що в судовому засіданні не доведено завдання позивачу збитків, а також з врахуванням важкого матеріального стану відповідача, що отримує невелику заробітну плату, яка є єдиним джерелом її існування, що практично до вересня 2016 року сплачувала кредит виходячи з курсу долара США на той час, а це має істотне значення, тому суд вважає, що в даному випадку наявні підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України і зменшення розміру неустойки до 25000 грн. У той же час, відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства України є справедливість, добросовісність і розумність, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Таким чином, слід стягнути з відповідача в користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 538736,17 грн. заборгованості за кредитним договором, а саме: 417382, 27 грн. загальної суми заборгованості по основному боргу кредиту; 5\~194, 22 грн. строкової заборгованості за відсотками; 91\~159, 68 грн. простроченої заборгованості за відсотками; 25000 грн. пені за прострочення по кредиту, відсотках. В решті позову з вищенаведених мотивів слід відмовити. Тому суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.20, 203, 207, 215-217, 236, 526, 530, 536, 549, 551, 589, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved