Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» [PERSON], звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 34/в від 24 квітня 2007 року в загальному розмірі 651280,81 грн. В обґрунтування таких позовних вимог позивач посилається на те, що 24 квітня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 34/в, за умовами якого позичальником (відповідачем) було отримано кредит в сумі 30000,00 доларів США, на споживчі потреби. За користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 14 % річних, а з 30.10.2011 року у розмірі 18 % річних. 16 травня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та позичальником [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно з якою сторони погодили, що кредит надається у сумі 50 712,00 доларів США. В рамках ліміту ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надає позичальнику [PERSON] транш кредиту в сумі 25 000,00 доларів США. 30 жовтня 2009 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та позичальником [PERSON] була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, згідно з якою сторони погодили, що кредит надається у формі відкличної мультивалютної неповновалютної кредитної лінії з загальним лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 692066,71 грн. Надання кредиту здійснюється окремими частинами в доларах США та гривні. Загальний ліміт заборгованості складається з максимального ліміту заборгованості в доларах США, який становить 39496,00 доларів США, та максимального ліміту заборгованості в гривні, який становить 368594,47 грн. Банк та позичальник погодили, що кредитні кошти надаються на строк до 23 квітня 2022 року включно. Відповідач будучи зобовязаний повертати кредит, сплачувати проценти в строки та порядку визначеному кредитним договором та додатковими угодами до нього, належним чином своїх обовязків не виконував в результаті чого, станом на 22.05.2015 року утворилася заборгованість за кредитом в загальному розмірі 651280,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом 356294,47 грн., заборгованість за відсотками 274292,92 грн., плата за пропуск платежів 20693,42 грн. Враховуючи, що відповідач порушив умови вказаних договорів, банк змушений звернутися до суду із вимогами про дострокове стягнення заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, завчасно сповістив про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника (представників) до суду не направив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 34/в, за умовами якого (п.п. 1.1 1.4) банк надав [PERSON] кредит в сумі 30000,00 доларів США, на споживчі потреби. За користування кредитними коштами встановлена плата: з 24 квітня 2007 року по 29 жовтня 2010 року у розмірі 14 % річних (п.п. 1.1.3 кредитного договору та п. 1.4 додаткового договору № 2); з 30 жовтня 2010 року по 29 жовтня 2011 року у розмірі 16 % річних (п. 1.4 додаткового договору № 2); з 30 жовтня 2011 року до закінчення строку кредитування 18 % річних (п. 1.4 додаткового договору № 2). 16 травня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно з якою сторони погодили, що кредит надається у сумі 50 712,00 доларів США (п. 1 додаткової угоди). В рамках ліміту ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» надав позичальнику [PERSON] кредитний транш в сумі 25 000,00 доларів США. Додатковою угодою сторони погодили графік погашення боргу. 30 жовтня 2009 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та позичальником [PERSON] була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, згідно з якою сторони погодили, що кредит надається відповідачу у формі відкличної мультивалютної неповновалютної кредитної лінії з загальним лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 692066,71 грн. (п. 1, п.п. 1.1.1 додаткової угоди № 2). Надання кредиту здійснюється окремими частинами в доларах США та гривні (п.п. 1.1.2 додаткової угоди № 2). Загальний ліміт заборгованості складається з максимального ліміту заборгованості в доларах США, який становить 39496,00 доларів США, та максимального ліміту заборгованості в гривні, який становить 368594,47 грн. (п.п. 1.1.3 додаткової угоди № 2). Банк та позичальник погодили, що кредитні кошти надаються на строк до 23 квітня 2022 року включно (п. 1.3 додаткової угоди № 2). Про те, що кредит було отримано позичальником свідчить розрахунок заборгованості з якого вбачається, що відповідач періодично здійснював погашення боргу. В рахунок забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» було укладено іпотечний договір від 25.04.2007 року, за умовами якого позичальник передав позивачу в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. Позивач належним чином виконав свої обовязки за кредитним договором та додатковими угодами до нього і надав відповідачу кредитні кошти, які використовувалися відповідачем, про свідчить розрахунок заборгованості. Однак, [PERSON], будучи відповідно до умов кредитного договору зобовязаний повернути суму кредиту, сплачувати відсотки, належним чином своїх зобовязань не виконав, в результаті чого станом на 22.05.2015 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 651280,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом 356294,47 грн., заборгованість за відсотками 274292,92 грн., плата за пропуск платежів 20693,42 грн. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який було перевірено у судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд, за браком доказів підтвердження виконання відповідачем зобов'язань за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на відомості про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що ним не заперечувалось та не спростовано. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, суд за встановлених обставин, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача підтвердженої розрахунком суми заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved