Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 07 серпня 2007 року ПАТ уклало з [PERSON] кредитний договір № 01/КА/2007-980, згідно якого ПАТ надало відповідачці грошові кошти в сумі 72500 грн. строком до 06 серпня 2012 року зі сплатою за користування кредитом 19 % річних. Згідно умов договору [PERSON] зобов'язалася повернути кредитні кошти та нараховані відсотки за їх використання. [PERSON] свої зобов'язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 53800 грн. 66 коп. та по сплаті відсотків в сумі 21489 грн. 13 коп. Внаслідок порушення зі сторони [PERSON] зобов'язання за договором у відповідності з умовами договору їй були нараховані пеня в сумі 10386 грн. 21 коп. та штраф в сумі 3764 грн. 49 коп. Позивач вказує, що станом на 06 серпня 2013 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору № 01/КА/2007-980 становить 89 440 грн. 49 коп. Позивач посилається на те, що 07 серпня 2007 року для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 01/КА/2007-980 був укладений договір між ПАТ та [PERSON], який виступив поручителем. За умовами договору поруки поручитель відповідає перед ПАТ за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. ПАТ посилається на те, що позичальник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники, а поручитель відповідає перед ПАТ у тому ж об'ємі, що і позичальник, відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язання, так і при невиконання зобов'язань в цілому. Позивач просить стягнути з [PERSON] та з [PERSON] солідарно заборгованість по кредиту в сумі 89 440 грн. 49 коп. та відшкодувати судові витрати. Представник позивача Панченко Д. В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні визнала повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки договір поруки не підписував, про наявність такого договору довідався у 2014 році після звернення позивача до суду. Допитавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 13 грудня 2006 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ, уклало з ПП [PERSON] кредитний договір № 08/МК/2006-840, згідно якого ПАТ надало відповідачу грошові кошти в сумі 24 000 доларів США строком по 13 грудня 2011 року включно із сплатою процентів за користування кредитом, що підтверджується копіями договору, заявки на отримання кредиту, які додані до матеріалів справи, проти чого не заперечує сам [PERSON] Обумовлена сума кредиту [PERSON] була надана, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 983 з відміткою про одержання [PERSON] обумовленої суми, доданої до матеріалів справи, проти чого не заперечує сам відповідач. Згідно ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач повертав кредит не своєчасно, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 21 935, 06 доларів США, що еквівалентно 175 256 грн. 74 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості по договору, доданим до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] підтвердив, що на день розгляду справи наявна заборгованість по кредиту. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач не сплатив також відсотки за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 23 657, 26 доларів США, що еквівалентно 189 016 грн. 78 коп., що підтверджується відповідним розрахунком, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 12 Цивільного Кодексу України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ст. 13 Цивільного Кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені цією статтею, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що ПАТ неправомірно проводило зарахування сплачених для погашення кредиту сум спростовується умовами кредитного договору № 08/МК/2006-840, згідно якого у пункті 6. 1. 3 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ,та [PERSON] досягнута згода щодо черговості погашення заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає від відповідача [PERSON] повернення кредиту та сплати процентів. Суд вважає, що при визначенні розміру відсотків слід брати до уваги лише період, на який видавався кредит, тобто з 13 грудня 2006 року по 13 грудня 2011 року, оскільки позивач достовірно знав про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором, однак звернувся з позовом до суду лише 09 лютого 2012 року. Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 9. 2 умов кредитного договору № 08/МК/2006-840 від 13 грудня 2006 року визначена відповідальність позичальника у разі порушення строків повернення кредиту: позичальник зобов'язаний сплатити ПАТ пеню у розмірі 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Крім того пунктом 9. 2 вказаного договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 5 % (п'ять відсотків ) від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків , вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. На підставі вказаного пункту умов кредитного договору позивач просить стягнути з [PERSON] пеню в сумі 11 300, 74 доларів США, що еквівалентно 90 290 грн. 65 коп. та штраф в сумі 2279, 62 доларів США, що еквівалентно 18 213 грн. 71 коп. Згідно ч. 2 ст. 258 Цивільного Кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Представник відповідача [PERSON] наполягає на застосуванні позовної давності, оскільки ПАТ достовірно знало про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, який позивач додав до матеріалів справи, згідно якого пеня за прострочення сплати кредиту нараховується з 13 січня 2007 року. Суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача пені, обумовленої в кредитному договорі як відповідальність за порушення зобов'язання. Разом з тим суд вважає за доцільне застосувати до вказаних вимог позовну давність та при визначенні розміру пені прийняти до уваги суми, нараховані в межах річного строку до дня подачі позовної заяви, та врахувати дату повернення коштів за кредитним договором - 13 грудня 2011 року, оскільки позивач достовірно знав про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором, однак звернувся з позовом до суду 09 лютого 2012 року. Разом з тим суд приходить до висновку, що сума штрафу стягненню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 533 Цивільного Кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у гривневому еквіваленті іноземної валюти зобов'язання, визначивши суму, яка підлягає сплаті за офіційним курсом на день подачі позову до суду. Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачені при подачі позовної заяви судові витрати (судовий збір), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. ПАТ просить стягнути з [PERSON], як поручителя за кредитним договором [PERSON], солідарно з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 08/МК/2006-840 від 13 грудня 2006 року в сумі 59 172, 68 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 472 777, 88 гривень. Згідно ст. 553 Цивільного Кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 13 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ, та [PERSON] був укладений договір поруки № 08/01, що підтверджується копією договору, доданого до матеріалів справи. Згідно вказаного договору [PERSON] поручилась перед ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ, за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 08/МК/2006-840 від 13 грудня 2006 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, копія якого додана до матеріалів справи, [PERSON] після розірвання шлюбу 14 січня 2009 року присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно ст. 559 Цивільного Кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, звернула увагу суду на те, що про неналежне виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору банком повідомлена не була, посилається на те, що відповідно до вимог ст. 559 Цивільного Кодексу України порука припинена, оскільки строк основного зобов'язання встановлений моментом пред'явлення вимоги, а ПАТ не пред'явило позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Крім того [PERSON] зазначила, що в договорі поруки у пункті 1.1 визначено обсяг зобов'язань, виконання яких забезпечує поручитель, зокрема сплату відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 15 % (п'ятнадцять відсотків) річних, однак з листопада 2008 року відсоткова ставка за користування кредитними коштами збільшилась і [PERSON] стали нараховуватись відсотки у розмірі 30 % річних, однак вона як поручитель про збільшення відповідальності повідомлена не була. Згідно пункту 12.2 умов кредитного договору № 08/МК/2006-840 від 13 грудня 2006 року договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання [PERSON] своїх зобов'язань. Згідно пункту 5.3 умов договору поруки № 08/01 від 13 грудня 2006 року дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням договору поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до ст. 252 Цивільного Кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Умова договорів поруки щодо припинення поруки повним виконанням зобов'язань за кредитним договором не відповідає правилам вказаної норми, оскільки така умова не може розглядатись як установлення строку дії поруки, також як і умови кредитного договору про пролонгацію його дії на невизначений строк та те, що договір діє до повного виконання зобов'язань за ним. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, доданому до матеріалів справи, вбачається, що відсотки за користування кредитом з 13 грудня 2006 року по 31 жовтня 2008 року нараховувались, виходячи зі ставки 15 % річних, тоді як з 01 листопада 2008 почали нараховуватись зі ставки 30 % річних, внаслідок чого суттєво збільшилась відповідальність поручителя. До матеріалів справи додана копія претензії від 09 листопада 2011 року, адресованої [PERSON], що була направлена адресату рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням відповідно до доданої до матеріалів справи копії поштового повідомлення. В ході судового розгляду на огляд суду була надана Книга для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень, згідно якої за 24 листопада 2011 року наявний запис № 96 про вручення рекомендованого листа, адресованої [PERSON] Проте в ході судового розгляду встановлено, що рекомендований лист не був вручений самій [PERSON] або дорослому члену її сім'ї, а був вручений продавцю належного [PERSON] магазину, тоді як [PERSON] про наявність зазначеної претензії довідалась після ознайомлення з матеріалами справи за позовом ПАТ. Представник ПАТ не надав суду жодних доказів отримання згоди поручителя на зміну зобов'язання, також представник позивача не надав суду будь-яких доказів того, що поручитель був належним чином повідомлений про неналежне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що у позові до поручителя слід відмовити.

Outcome: partial