Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, в особі представника [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором посилаючись на те, що у відповідності до умов Кредитного договору, укладеного 10 вересня 2012 року банк надав відповідачу кредит у сумі 17527, 11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає між ним та банком відповідний договір. В звязку з порушенням взятих на себе зобовязань відповідач допустив заборгованість по даному договору, а тому, станом на 05 лютого 2017 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 53790, 58 грн., з яких заборгованість по кредиту 17527, 11 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 7, 83 грн., 19630, 24 грн. заборгованість за пенею та комісією; 16625, 40 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, яку позивач просив стягнути на свою користь, крім того, і понесені ним судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 10 вересня 2012 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання банком останньому грошових коштів у розмірі 17527, 11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 001 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Генеральної угоди та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди, відповідач щомісяця в період сплати з 01 по 25 число кожного місяця повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2921, 15 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди. Однак, відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Згідно п.2.2 Генеральної угоди, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 16625, 4 грн. Згідно поданого розрахунку заборгованості станом на 05 лютого 2017 року заборгованість по наданому кредиту [PERSON] становить 53790, 58 грн., з яких заборгованість по кредиту 17527, 11 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 7, 83 грн., 19630, 24 грн. заборгованість за пенею та комісією; 16625, 40 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за кредитним договором від 10 вересня 2012 року у сумі 53790, 58 грн., а також понесені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 549-551, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved