Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк (далі ПАТ КБ „ПриватБанк або Банк) 29.02.2016р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 08.08.2007р між Банком та [PERSON] , відповідачем у справі, був укладений Кредитний договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 6 200грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій позов мотивує тим, що Банк свої зобов`язання по Договору як Позичальник виконав цілком. Однак, відповідач свої зобов`язання згідно умов Договору належним чином не виконував, в результаті чого станом на 31.01.2016р у нього утворилась заборгованість перед Банком в загальній сумі 11\~903,22 грн, яка складається з наступного: 5 133,53 грн - заборгованість за кредитом; 4 826,68 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн заборгованість з пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 543,01 грн штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за Кредитним договором № б/н від 08.08.2007р у загальному розмірі 11\~903,22 грн, та у рахунок повернення сплаченого судового збору в сумі 1378грн. Представник ПАТ КБ „ПриватБанк Індусов М.В. підтримав вимоги позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, наполягав на задоволенні, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. [PERSON] , представник відповідача Васіна [PERSON] А., надав суду заяву про розгляд справи у його ( [PERSON] ) відсутність. Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутність сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальноо технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1054,\~1049 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст.627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1\~ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так судом встановлено, що 08.08.2007р між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №б/н, який оформлений у вигляді Заяви-анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку на суму 6\~200,00 грн, за умовами якої передбачено сплату відсотків в розмірі 22,80% на рік. Відповідно Довідки, наданої позивачем, за вказаним кредитним договором відповідачу [PERSON] \~18.07.2007\~року була\~надана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до останнього дня липня 2015 року. За даними банку, відповідно кредитний ліміт за договором від 08 серпня 2007 року змінювався таким чином: 1) 08.08.2007р встановлений кредитний ліміт 2 000,00 грн; 2) 25.11.2008р зниження кредитного ліміту 1 900,00 грн; 3) 10.02.2009р зниження кредитного ліміту 1\~600,00 грн; 4) 31.03.2009р - зниження кредитного ліміту 1\~200,00 грн; 5) 28.04.2010р - збільшення кредитного ліміту 2\~000,00 грн; 6) 21.07.2011р збільшення кредитного ліміту 6\~200,00 грн; 6) 04.09.2014р - зниження кредитного ліміту 5\~860,00 грн. Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором згідно з розрахунком, наданим банком, відповідач здійснив 20 серпня 2014 року в сумі 600,00 грн. З наданого позивачем розрахунку убачається, що за період з 08.08.2007р по 01.01.2013р щомісячна процентна ставка складала 1,9% на місяць, тобто 22,80% на рік. За період з 01.01.2013р щомісячна процентна ставка складала 2,5% на місяць, тобто 30% на рік, а за період з 01.09.2014р по 31.03.2015р включно щомісячна процентна ставка складала 2,9% на місяць, тобто 34,80% на рік. Починаючи з 01.04.2015р нарахування відсотків відповідачу здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли з 01.04.2015р, щомісячна процентна ставка складала 3,6% на місяць, тобто 43,20% на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»). Станом на 31 січня 2016 року заборгованість за кредитним договором №б/н від 08 серпня 2007 року становить 11\~903,22грн, яка складається з наступного: 5 133,53грн - заборгованість за кредитом; 4 826,68грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн заборгованість з пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 543,01грн штраф (процентна складова). З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредита у сумі 5 133,53 грн правомірними, та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором. Разом з тим, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, з таких підстав. Згідно з п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до анкети-заяви, особа, яка її підписала, зобов`язана виконувати Умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, відповідно до ч.4\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Відповідно до\~ст.1056? ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3 ст.1056? ЦК України). У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4 ст.1056? ЦК України). З матеріалів справи убачається, що при укладенні договору сторонами узгоджена базова процентна ставка у розмірі 1,9% на місяць, тобто 22,80% на рік. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо належного письмового повідомлення боржника про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Звертаючись до суду з позовом щодо стягнення заборгованості та обґрунтовуючи свої вимоги щодо розміру відсотків позивач зазначав, що розміщення на сайті банківської установи відповідної інформації є належним повідомленням боржника відсоткової ставки. Проте це ні є належним повідомленням боржника про збільшення відсоткової ставки у розумінні\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч\~ст.1056? ЦК України\~щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Крім того, суд зазначає, що частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12). Отже, право позивача нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом обмежено строком дії кредитного договору, який збігається із строком дії кредитної картки, тобто до 01.08.2015 року. Виходячи з процентної ставки за криристування кредитом 22,80%, яка була встановлена банком з 08.08.2007 року, та кількості днів за період з 01.01.2013р (дати підвищення відсоткової ставки за користування кредитом) по 01.08.2015р (строк дії картки), яка складає 942 дня, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 3\~187,29 грн з наступного розрахунку: - 5\~164,93 грн (заборгованість за кредитом) х 22,80% : 360 днів х 942 дня = 3\~081,40 грн; - 105,89 грн (загальна заборгованість за відсотками станом на 01.01.2013р) + 3\~081,40 грн = 3\~187,29 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом, станом на 31.01.2016 року, у сумі 3187,29грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.20114р №1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості і зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики у період з 14.04.2014р громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014р з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористичної операції, а також юридичним особам\~підприємцям, що проводять (проводили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р №1079\~було зупинене дію\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р №1053. Таким чином, відповідно до\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р №1669-VII за період з 14.04.2014р нарахування пені та штрафів нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договором позики у період проведення антитерористичної операції, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати. Отже, за період з 14.04.2014р по 31.01.2016р не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією 900,00 грн, штрафів: штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 543,01 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 378,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16.02.2016р. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, суд, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, ввжає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 963,22грн.

Outcome: partial