Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача про звернення стягнення на предмети іпотеки, посилаючись на те, що 24 жовтня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 239/06ф відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 100000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, з кінцевим терміном повернення 23.10.2016р. В порушення умов укладеного кредитного договору [PERSON] свої обов'язки не виконувала та не повертала у встановлені строки отриманий кредит, внаслідок чого станом на 06.01.2016р. загальна сума заборгованості [PERSON] за вищевказаним кредитним договором становить загальну суму 4912630,88 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем 30.10.2006р. були укладені іпотечні договори згідно яких відповідач передав в іпотеку будівлю магазину продтоварів, розташовану за адресою: [ADDRESS], нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS], нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, які знаходяться під зазначеними будівлями. У зв'язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору позивач набув право звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом визнання права власності на предмети іпотеки, у зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом. Представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Також, просив суд про розгляд справи в його відсутність. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їй судових повісток про виклик до суду, однак до суду не з'являлася, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала, про причини неявки суд також не повідомляла. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі в судове засідання судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов'язального права, пов'язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов'язків по поверненню кредитних коштів кредитору, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнським Акціонерним Банком (далі - АТ ВАБанк) та [PERSON] 24 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір № 239/06ф на підставі якого банк надав, а [PERSON] отримала кредит у сумі 100000,00 дол. США для проведення будівельних робіт на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 23 жовтня 2016 року, відповідно до умов якого Кредитор зобов'язався передати обумовлену договором суму та надав її Позичальнику, а Позичальник отримав обумовлену договором суму грошей та зобов'язався повернути одержану суму кредиту та своєчасно сплачувати відсотки за користування ним (а.с. 16-22). 24.10.2006р. між АТ ВАБанк та [PERSON] була укладена додаткова угода № 01 до кредитного договору № 239/06ф від 24.10.2006р., згідно якої позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту щомісячно не пізніше останнього робочого дня поточного місяця з листопада 2006 року по вересень 2016 року по 833,33 дол. США, не пізніше 23 жовтня 2016 року - 833,73 дол. США (а.с. 23). В порушення умов кредитного договору [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк», яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 06.01.2016р. з урахуванням заборгованості по кредиту, процентам, пені склала загальну суму 4912630,88 грн. (а.с. 10-11). В забезпечення виконання кредитного договору № 239/06ф від 24.10.2006р., між позивачем та відповідачем були укладенііпотечні договори від 30.10.2006р., відповідно до яких відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю магазину продтоварів А - нежитлова будівля, загальною площею 162,30 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку на якій знаходиться будівля магазину площею 0,0075 га; нежитлову будівлю, загальною площею 56,80 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку на якій знаходиться нежитлова будівля; нежитлову будівлю, ларьок № 6: А - нежитлова будівля, загальною площею 49,10 кв. м., розташовану за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку на якій знаходиться нежитлова будівля площею 0,0087 га (а.с. 24-29, 30-35, 36-41). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 17.05.2010р. з [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 1087326,58 грн., а також судовий збір в сумі 1700,00 грн. (а.с. 12-15). Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 від 20.03.2015р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» (а.с. 8, 51, 68, 73, 87). Крім того, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 213 від 22.02.2016р. «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора (а.с. 9, 52, 69, 74, 88). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимог чинного законодавства Позичальник [PERSON]належним чином свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконала та не здійснювала повернення кредиту у встановлені кредитним договором строки у повному обсязі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України,ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3, 4 ЦПК України). Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права та роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. З матеріалів справи встановлено, що між позичальником [PERSON] та позивачем був укладений кредитний договір № 239/06ф за умовами якого Позичальник отримала кредит у сумі 100000,00 дол. США та в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між відповідачем та позивачем були укладені іпотечні договори вищезазначеного майна. Статтею 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. В силу ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорення саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення або про відмову в їх задоволенні. Позивач, як іпотекодержатель має право на підставі частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку»захистити свої майнові права так як судом встановлено, що позичальник [PERSON], відповідач [PERSON] порушили взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором та іпотечними договорами. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом продажу предмета іпотеки за рішенням суду. Зазначена норма закону передбачає право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання йому права на продаж предмету іпотеки за рішенням суду. Згідно з вимогами ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Публічне акціонерне товариствоа «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», звертаючись до суду з цим позовом, обрало спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку». В п. 7.2. іпотечних договорів від 30.10.2006р. сторони договорів погодили процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки зокрема, шляхом продажу предметів іпотеки (п. 8.1. іпотечних договорів). Тому, спосіб реалізації предмета іпотеки обраний Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», відповідно до ст. 38 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку» та на умовах, визначених іпотечними договорами. Згідно п. 6 ст. 38 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Враховуючи, що ціни на нерухомість не є сталими і мають тенденцію коливання (як зростання так і зниження), суд вважає необхідним початкову ціну продажу предмету іпотеки встановити на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії її продажу, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, що відповідає вимогам ст. 38 Закону і не суперечить інтересам сторін. Відповідно до роз'яснень, що викладені у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатися: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, понесеного позивачем при звернені з цим позовом до суду (а.с. 1). На підставі ст. ст. 15, 16, 526, 589, 590, 611, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved