Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(надалі-ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 006-19520-260313 від 26.03.2013 року у сумі 45016,67 грн. В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідно до укладеної між сторонами кредитної угоди згідно поданої [PERSON] заяви № 006-19520-260313 від 26.03.2013 року остання отримала кредит у розмірі 45400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов»язання, відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 45400,00 грн., надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, встановлених договором та в межах ліміту. Перед акцептуванням банком оферти [PERSON] була ознайомлена у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку у формі встановлення кредитної лінії та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що підтвердила своїм підписом у заяві. Відповідач користувалася наданою кредитною лінією, однак своєчасно не погашала заборгованість за кредитом та не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами внаслідок чого станом на 11.01.2017 року утворилась заборгованість, яка складає 45016.,67 грн., з яких: 38026,34 грн.- прострочене тіло кредиту, 6990,33 грн.- заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач подала письмові заперечення на позов у яких вказала, що вона не погоджується із сумою заборгованості, вказаною у позовній заяві, оскільки розрахунок ціни позову є заплутаним та незрозумілим у співвідношенні зі змістом підписаної нею заяви №006-19520-260313 та тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна карта лояльності «1 Еволюція Лояльна». Поданий банком розрахунок заборгованості містить суттєві розбіжності із тарифами банку, які зокрема містять положення про застосування різної ввідсоткової ставки від 0,0001% до 48% річних, однак позивач з незрозумілих причин при розрахунку ціни позову застосував лише максимальну процентну ставку. Також незрозумілим є застосування пільгового періоду для погашення заборгованості до 55 днів та ряд інших факторів. Вказала, що з метою перевірки правильності розрахунків вважає за необхідне призначити економічну фінансово-кредитну експертизу. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Вказала, що висновком проведеної у справі експертизи №668/17-22 від 12.06.2018 року підтверджено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] по оплаті відсотків за кредит та погашення основної суми боргу складений на основі виписки по рахунку відповідача за період з 26.03.2013 року по 11.01.2017 року, однак через те, що у виписці не вказано номер документу на основі якого проведені банківські операції експерт прийшов до висновку, що зазначений розрахунок не відповідає вимогам діючого законодавства в частині документального підтвердження проведених операцій. Також експертом встановлено, що Метод нарахування банком відсотків за кредитним договором №006-19520-260313 затверджений рішенням тарифного комітету АТ «Дельта Банк». Таким чином, з висновку експерта слідує, що метод нарахування є правильним та відповідає умовам договору та тарифам банку, як і наданий розрахунок, який не суперечить діючому законодавству. Зазначила, що у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», «Про Банки та банківську діяльність», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління НБУ №566 від 30.12.1998 року, а також згідно роз»ясень, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017 року у справі №905/2009/15 виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій. Відтак надана банком для проведення експертизи виписка по рахунку [PERSON] відображає всі проведені операції та є достатнім доказом для підтвердження заявлених вимог. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просять у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що з висновку проведеної у справі судово-економічної експертизи №668/17-22 від 12.06.2018 року вбачається, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті відсотків за кредит та погашення основної суми боргу не відповідає умовам діючого законодавства україни в частині документального підтвердження проведених банківських операцій. Проте при вивченні даного висновку та проведенні підрахунків чітко видно, що відповідач зняла кошти в сумі 562393,81 грн., а оплатила банку 608318,15 грн., різниця переплати складає 45924,34 грн., в той час як сума нарахованих банком відсотків становить 39447,82 грн., з чого слідує, що відповідач погасила свою заборгованість у повному обсязі та навіть переплатила банку кошти в сумі 6476,52 грн. Заслухавши пояснення учасників справи, судових експертів, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 26.03.2013 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 006-19520-260313 (надалі Договір). Відповідно до ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України, Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 Частини 1 вище вказаного Договору, Позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні. Відповідно до п. 2.3 Частини 3 Договору, Банк встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі 45400,00грн. Згідно п.1 Частини 3 Договору - обслуговування Карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід'ємною частиною Договору. Пунктом 2.1. Частини 3 Договору передбачено, що моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважається дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п.2.4. Частини 3 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п 2.4. Частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції. У відповідності до п. 2.5. Частини 3 Договору, [PERSON] до підписання Пропозиції була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. В зв»язку з відкликанням банківської ліцензії АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року, після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п.2.4. Частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0.00 грн., не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 45400,00грн. З наданого ПАТ «Дельта Банк» розрахунку вбачається, що відповідач скористалася кредитною лінією, однак взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала внаслідок чого станом на 06.11.2017 року утворилася заборгованість за договором № 006-19520-260313 від 26.03.2013 року у сумі 45016,67грн., яка складається з: 38026,34 грн.- заборгованість за кредитом, 6990,33 грн.- заборгованість за відсотками. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір(оферти) і прийняття пропозиції(акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом- ч.2 ст.642 ЦК України. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормами ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання(неналежне виконання)-ст.610 ЦК України. З висновку проведеної за ухвалою суду судово-економічної експертизи № 668/17-22 від 12.06.2018 року вбачається, що розрахунок заборгованості позичальника по заяві №006-19520-260313 по сплаті відсотків за кредит та погашення основної суми боргу(простроченого тіла кредиту) перед банком, Тарифам на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна карта №1 Еволюція Лояльна» та розрахунковим документам(розрахунковим даним) щодо видачі та погашення кредитних коштів за цією кредитною карткою № [NUMBER] не відповідає умовам діючого законодавства України в частині документального підтвердження проведених банківських операцій. Метод нарахування банком відсотків за кредитним договором №006-19520-260313(картковий рахунок [NUMBER], Кредитна картка № [NUMBER] затверджений Рішенням тарифного комітету АТ «Дельта Банк». Експерти [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні підтримали наданий ними висновок судово-економічної експертизи № 668/17-22 від 12.06.2018 року та вказали, що на вирішення перед експертами не ставилось питання про те чи існує заборгованість позичальника за договором кредитної лінії №006-19520-260313. Однак із наведених у мотивувальній частині висновку таблиць, які відображають суми коштів одержаних позичальником [PERSON], коштів внесених нею на поповнення карткового рахунку, та нарахованих й сплачених відсотків, вбачається, що сума одержаних [PERSON] коштів становить 562393,81 грн., сума сплачених нею банком коштів становить 608318,15 грн., а розмір нарахованих та сплачених за користування кредитними коштами відсотків-39447,82 грн. Таким чином, при проведенні математичних підрахунків вбачається, що заборгованість за договором кредитної лінії повністю відсутня та наявна переплата у сумі 6476,52 грн. Зазначили, що всі дані, наведені у вказаних таблицях, що стосуються руху коштів по кредиту взяті ними із наданої позивачем банківської виписки по рахунку [PERSON] і також відповідають розрахунку, наведеному позивачем у позовній заяві. У відповідності до ч.4 ст. 12, ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позові обставини, а саме факт невиконання [PERSON] своїх боргових зобов»язань за договором кредиту № 006-19520-260313 від 26.03.2013 року та існування на момент розгляду справи заборгованості за вказаним договором у сумі 45016,67 грн., оскільки згідно висновку експерта та пояснень експертів, наданих у судовому засіданні вбачається, що розрахунок заборгованості [PERSON] по сплаті відсотків за кредит та погашення основної суми боргу(простроченого тіла кредиту) перед банком, не відповідає умовам діючого законодавства України в частині документального підтвердження проведених банківських операцій, а заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії повністю відсутня та наявна переплата у сумі 6476,52 грн., що не спростовано позивачем в ході розгляду справи по суті, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ«Дельта Банк» слід відмовити за недоведеністю. В силу вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України слід стягнути з ПАТ «Дельта Банк» в користь [PERSON] понесені нею витрати по оплаті вартості судово-економічної експертизи у сумі 4952 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved