Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15.08.2017 року має заборгованість перед банком в сумі 9\~320,37 дол. США, яка складається з наступного: 2000,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 7005,12 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 315,25 дол. США заборгованість за пенею та комісією. Вказує, що від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3669,74 дол. США, яка була стягнута з [PERSON] за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2011 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Різниця становить 5650,63 дол. США, а також 19,51 дол. США штраф (фіксована частина); 282,53 дол. США штраф (процентна складова). Отже, стверджує, що заборгованість відповідача до стягнення становить 5952,67 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ від 15.08.2017 року за курсом 25,63 становить 152566,93 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 5952,67 дол. США, що за офіційним курсом НБУ від 15.08.2017 року (25,63) становить 152\~566,93 грн. за кредитним договором № б/н від 30.12.2006 року та судові витрати в розмірі 2288,50 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, при зверненні з позовом заявив клопотання, в якому просить розглянути справу без їх участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 15.08.2017 року має заборгованість перед банком в сумі 9\~320,37 дол. США, яка складається з наступного: 2000,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 7005,12 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 315,25 дол. США заборгованість за пенею та комісією. Як вбачається з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2011 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 29 027,65 грн., що складає за офіційним курсом НБУ від 12.10.2010 року 3669,74 дол. США. та складається з наступного: 2000,00 дол. США - заборгованість за кредитом; 1209,54 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 225,25 дол. США заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 63,21 дол. США - штраф (фіксована частина); 171,74 дол. США штраф (процентна складова). Таким чином, за різницею заборгованості, яка присуджена до стягнення з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2011 року, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 15.08.2017 року становить: 5795,58 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 90 дол. США заборгованість за пенею та комісією, а також позивачем нараховано штрафи: 19,51 дол. США - штраф (фіксована частина); 282,53 дол. США штраф (процентна складова). Згідно з п. 3.3. Розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору являється прямим та безумовним погодженням держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. За п. 5.5. Розділу 2 Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом банк начисляє проценти в розмірі, встановленому Тарифами банка, із розрахунку 360 календарних днів в році. Відповідно до п. 5.5.1. Розділу 2 вищезазначених Умов та правил, за несвоєчасне виконання боргових зобовязань держатель сплачує проценти по завищеній процентній ставці або додаткову комісію, розміри якої визначаються Тарифами. Згідно з п. 5.7. Розділу 2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем і/чи довіреним лицем держателя своїх боргових та інших обовязків по цьому договору. За положеннями п. 8.6. Розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Однак, судом встановлено, що 21 грудня 2016 року у справі за № 6-1672цс16\~Верховний Суд України зробив\~правовий висновок\~щодо стягнення суми заборгованості в іноземній валюті, яка визначається за офіційним курсом національної валюти\~на день ухвалення судового рішення (або на день подачі позову згідно з позовними вимогами). Суд вказав, що згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від\~19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже,\~гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно з наказом Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни.Текст скопирован с сайта https://alibi.dp.ua. Окрім того, правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Окрім того, у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно - правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (порушення позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором), що суперечить приписам ч. 1 ст. 61 Конституції України, а також положенням ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зокрема, відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 150\~847,41 грн. заборгованості, яка складається з наступного: 5795,58 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, що згідно з офіційним курсом НБУ від 15.08.2017 року - 25,63 - становить 148540,71 грн. та 90 дол. США- заборгованість за пенею та комісією, що відповідно до офіційного курсу НБУ від 15.08.2017 року - 25,63 - становить 2306,70 грн., при цьому, належить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу - 19,51 дол. США (фіксованої частини) та штрафу - 282,53 дол. США (процентна складова). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відтак, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2263 гривні 33 копійки. На підставі ч. 6 ст.\~259 ЦПК України, враховуючи складність даної справи, складання повного рішення суду відкладено на строк до двох днів, повне судове рішення складено 23.02.2018 року (п. 6 ч. 7 ст.\~265 ЦПК України), відтак, у розумінні ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є 23.02.2018 року.

Outcome: partial