Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ«ПриватБанк») в особі представника [PERSON] звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON]про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначають, що з відповідачем по справі було укладено договір № б/н від 29 лютого 2012 року про надання кредиту на сум у 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте своїх зобовязань щодо повернення кредиту та відсотків за його використання боржник не виконує, в звязку з чим станом на 30 червня 2017 року має заборгованість у сумі 50837 грн. 08 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. Судові повістки, направлені за його місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, про час і місце судового засідання, призначеного на 16 годину 00 хвилин 26 вересня 2017 року та на 16 годину 00 хвилин 24 жовтня 2017 року, вручені йому особисто, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає судову повістку відповідачу врученою належним чином, а його неявку в судове засідання такою, що не має поважних причин. Причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Зі згоди представника позивача, викладеній у його письмовій заяві (а.с. 39), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, в звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «Приват-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір\~№ б/н від 29 лютого 2012 року. Згідно умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов (а.с.7-32). В звязку з невиконанням взятих на себе зобовязань по кредитному договору станом на 30 червня 2017 року відповідач має заборгованість в сумі 50837,08 грн., яка складається з наступного: 3995,28 грн. заборгованість за кредитом; 40544,80 заборгованість по процентам за користування кредитом, 34000 заборгованість за пенею та комісією, а також: 500 грн. штраф(фіксована частина), 2397,00 грн. штраф (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. Вказана сума заборгованості підтверджується наданим розрахунком (а.с.4-6). Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем будь-яких заперечень проти позову до суду не надано. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка і дають суду підстави для повного задоволення заявлених позивачем вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 1600 грн.(а.с.1) А тому,

Outcome: approved