Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.11.2006 року у розмірі 11149,16 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовують тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений вищевказаний кредитний договір, який складається з Заяви позичальника Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів. Згідно умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 31.05.2014 року має заборгованість в сумі 11149,16 грн., яка складається з наступного: 2626,12 грн. -заборгованість за кредитом; 5528,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1987,56 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 507,10 грн. - штраф (процентна складова). Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, в зв'язку зі спливом строку позовної давності. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, який складається з Заяви б/н від 14.11.2006 року, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого відповідач станом на 31.05.2014 року має заборгованість в сумі 11149,16 грн., яка складається з наступного: 2626,12 грн. -заборгованість за кредитом; 5528,38 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1987,56 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 507,10 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає що до позовних вимог необхідно застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сальдо прострочене почало нараховуватися з 30.10.2007 року, з цієї ж дати відповідач перестав вносити будь-які платежі по кредитному договору, а позивач звернувся до суду з позовною заявою 20.08.2014 року, тобто, з моменту порушеного права позивача минуло більше трьох років і ним не вказано причини пропуску строку позовної давності, а представник відповідача заявив клопотання про застосування позовної давності.

Outcome: dismissed