Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 червня 2007 року у розмірі 14.953,45 грн., а також судового збору в сумі 229,40 грн. Вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON], порушуючи норми чинного законодавства і умови договору, кредит у встановленому порядку не погасив, відсотки за його використання не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, заяв та клопотань про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутність суду не надавав. У зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання, враховуючи думку представника позивача, відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємовідносини сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксація судового розгляду справи технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н про відкриття карткового рахунку та видання платіжної картки з кредитним лімітом в сумі 5.000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 22,8% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався оплачувати банку відсотки за користування кредитом щомісячно, а так само погашати кредит згідно встановленого графіку. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 615 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 Цивільного кодексу України також встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Також, згідно до статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. [PERSON] не виконав свої зобов'язання по кредитному договору перед позивачем, порушив вимоги кредитного договору, своєчасно не повернув кредит та не сплатив відсотки за користування грошовими коштами. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості наданого кредиту та заборгованість за відсотками за його користування станом на 31 жовтня 2013 року склала 14.953,45 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом в сумі 7.630,70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 6.134,49 грн.; - а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 688,26 грн. Відповідач відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України не представив доказів повної та своєчасної оплати кредитного договору. За таких обставин, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 14.953,45 грн. Вказані розрахунки перевірені судом, є обґрунтованими, через що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Згідно до вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 611, 612, 615, 625, 629, 1048, 1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved