Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 5168755318676117 зі строком дії червень 2017 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що позичальник взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 04.06.2018 року має заборгованість перед банком в сумі 78658,20 грн., яка складається з наступного: 4996,47 грн. - заборгованість за кредитом; 66039,91 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3\~400,00 грн. заборгованість за пенею, а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3721,82 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 78658,20 грн. за кредитним договором № б/н від 03.04.2012 року та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, при зверненні з позовом подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно із п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за боргові зобовязання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні клієнтом строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором, більше чим на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії. Відповідно до п. 1.1.5.23. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі порушення клієнтом встановленого законом обовязку з повернення неналежним чином зарахованих коштів клієнт платить банку пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день, починаючи з дати завершення помилкового перерахування до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 відсотків суми перерахування. Відповідно до п. 1.1.5.25 даних умов, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, умовами і правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла за період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. За п. 1.1.6.1 Умов та правил зміни в дані умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, які не заборонені діючим законодавством України. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Правовим наслідком порушення зобов'язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 5168755318676117 зі строком дії червень 2017 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 04.06.2018 року має заборгованість перед банком в сумі 78658,20 грн., яка складається з наступного: 4996,47 грн. - заборгованість за кредитом; 66\~039,91 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3400,00 грн. заборгованість за пенею, а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3721,82 грн. штраф (процентна складова). Суд констатує, що позивачем здійснено розрахунок загальної заборгованості станом на 04 червня 2018 року за межами строку дії картки, при цьому доказів пролонгування кредитних правовідносин сторонами у даній справі після червня 2017 року, перевипуску картки, фактичного отримання нової картки позичальником суду позивачем не надано. У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. До матеріалів справи не долучено доказів узгодження сторонами у справі порядку нарахування процентів після спливу строку дії картки, не конкретизовано розмір таких нарахувань. Відтак, з відповідача підлягають стягненню проценти лише за період, на який позичальник отримав кредит, який відповідає строку дії картки, а саме до червня 2017 року і становлять згідно з розрахунком, доданим до матеріалів справи - 26733,42 грн. Судом також встановлено, що за порушення відповідачем грошових зобовязань за кредитним договором позивачем одночасно нараховані пеня та штрафи. Позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (порушення позичальником грошового зобовязання за кредитним договором), що суперечить вимогам ч. 1 ст.\~61\~Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В той же час, згідно з правовою позицією Верховного суду України від 21.10.2015 року у справі за № 6-2003 цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3721,82 грн. штраф (процентна складова). Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення: з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 35129,89 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.04.2012 року, яка складається з наступного: 4996,47 грн. - заборгованість за кредитом; 26733,42 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3400,00 грн. заборгованість за пенею. А в решті позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 792,90 грн. сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial