Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - АТ «Укрексімбанк») звернулося з позовом в суд, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути із [PERSON] 4898,31 грн. заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0112014716 від 23.02.2006 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 02.02.2015 року між АТ «Укрексімбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 23.02.2006 року №0112014716, згідно якої банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом в розмірі 4000 грн. строком до 28.02.2018 року, для проведення операцій з використанням платіжних карток за поточним (картковим) рахунком відповідача №0112014716 у філії позивача у м.Львові. Позивач зобовязався надати відповідачу кредит шляхом дебатування карткового рахунку на суму, що відповідає розміру відповідних платежів. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 28.07.2016 року в нього утворилась заборгованість перед АТ «Укрексімбанк» у розмірі 4898,31 грн., з яких 3127,52 грн. заборгованість за кредитом, 894,21 грн. проценти за користування кредитом, 747,40 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, а також 129,18 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як встановлено судом, 02.02.2015 року між АТ «Укрексімбанк» та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до Договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 23.02.2006 року №0112014716, відповідно до якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі не більше 4000 грн., строком до 28.02.2018 року, для проведення операцій з використання платіжних карток за поточним (картковим) рахунком відповідача. Пунктом 3.2 даного договору передбачено що позивач зобовязується надати відповідачу кредит шляхом дебетування карткового рахунку (оплата понад суму коштів, наявних на Картковому рахунку) на суму, що відповідає розміру відповідних платежів (а.с.5). Також встановлено, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем за кредитним договором щодо надання кредиту, що підтверджується довідкою про рух коштів по картковому рахунку за період з 02.02.2015 року до 28.07.2016 року (а.с.14). Згідно п.2.10, п.п.7.2.15 п.7.2 кредитного договору відповідач зобовязався щомісячно сплачувати позивачеві проценти за користування кредитом у розмірі 30% річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, та в дату остаточного погашення кредиту (а.с.6). Пунктом 7.2.23 п.7.2 кредитного договору відповідач зобовязався у разі його звільнення з роботи з організації протягом трьох робочих днів з дати звільнення повернути позивачеві кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом (а.с.6). Як вбачається із п.п.8.1.1 кредитного договору, відповідач, зокрема, у разі неповернення кредиту (частини кредиту) у строки, визначені договором, та прострочення ним сплати процентів за користування кредитом у строки, визначені кредитним договором, сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми прострочених платежів, із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення заборгованості, включаючи день сплати (а.с.10). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.17-20), що [PERSON] порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 28.07.2016 року в нього утворилась заборгованість перед АТ «Укрексімбанк» у розмірі 4898,31 грн., з яких 3127,52 грн. заборгованість за кредитом, 894,21 грн. проценти за користування кредитом, 747,40 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, а також 129,18 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів. Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. З матеріалів справи вбачається, що позичальнику [PERSON] було направлено вимогу №060-13-2/3501-2 від 16.11.2015 року повернути суму заборгованості, в якій розяснено наслідки неповернення боргу, проте така залишена без реагування (а.с.15). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, та те, що він повністю визнав позовні вимоги АТ «Укрексімбанк», суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 23.02.2006 року №0112014716. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1378 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Outcome: approved