Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0223/08/06-ZNv, за яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 28 000,00 доларів США для споживчих потреб зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік на строк до 01.08.2018. 26 червня 2012 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 0223/08/06-ZNv від 05.08.2008, згідно якого було змінено порядок повернення основної суми кредиту та сплата процентів, а саме: позичальник зобов`язаний був сплачувати проценти щомісяця не пізніше 1-го та не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Кінцевий термін повернення кредиту - 03.08.2020. Всупереч умовам кредитного договору [PERSON] належним чином свого зобов`язання не виконав, а саме, останній порушив строки повернення банку грошових коштів, а також відсотків відповідно до умов кредитного договору. У зв`язку з чим, станом на 14 квітня 2015 року, за [PERSON] числиться заборгованість за кредитом перед позивачем у сумі 25703,29 доларів США, що становить 588143,53 грн. та штрафні санкції у розмірі 23680,40 грн. Виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором забезпечується порукою [PERSON] . Таким чином, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість за кредитом. 07 грудня 2015року Троїцьким районним судом Луганської області було ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0298/08/09-ZNv від 07.08.2008 року в розмірі 588143,53 грн. та штрафні санкції у розмірі 23680,40 грн. (а.с.43). Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 22 квітня 2021року заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 грудня 2015року № 433/1186/15-цскасовано; справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження надано відповідачам строк на подання відзиву на позовну заяву (а.с.52-53). Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 07 вересня 2021 року постановлено замінити первісного позивача Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» на належного позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», як правонаступника (а.с.174). 14 травня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог, так як вони є незаконними, необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами. Так, вимоги банку щодо нарахування пені є незаконними, оскільки суперечать вимогам ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року,громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Поряд з цим, розрахунок заборгованості наданий позивачем не відповідає вимогам первинного документу, що зокрема передбачено ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак, не може бути безспірним доказом наявності заборгованості та обґрунтуванням її дійсного розміру (а.с.84-88). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідачів - адвокат Бойкініч Роман Сергійович заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0223/08/06-ZNv від 05.08.2008, за яким ПАТ «Банк Форум» надав [PERSON] кредит у сумі 28000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 05.08.2008 року до 01.08.2018 року(а.с.8-9). 26 червня 2012 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №0223/08/06-ZNv від 05.08.2008, згідно якого було змінено порядок повернення основної суми кредиту та сплата процентів, а саме: позичальник зобов`язаний був сплачувати проценти щомісяця не пізніше 1-го та не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Кінцевий термін повернення кредиту - 03.08.2020(а.с.10-11). В забезпечення прийнятих на себе [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 0223/08/06-ZNv від 05.08.2008, між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася в разі невиконання та/або порушення [PERSON] своїх зобов`язань перед банком, погасити заборгованість по кредитному договору. Відповідно до наданого розрахунку (а.с.3-6) заборгованості за кредитним договором станом на 14 квітня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 25703,29 доларів США, що становить 588143,53 грн., в тому числі: -прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 1753,10 доларів США (еквівалент в гривні - 40114,49 грн.); -поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 21452,45 доларів США (еквівалент в гривні - 490875,67 грн.); -прострочена заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 2384,61 доларів США (еквівалент в гривні - 54564,72 грн.); -поточна сума заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 113,13 доларів США (еквівалент в гривні - 2588,64 грн.). Крім того, [PERSON] були нараховані штрафні санкції у розмірі 23680,40 грн. (пеня з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами) (а.с.5 звор.-6). У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] посилається на те, що наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом утвореної заборгованості та посилається на ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проте, суд не приймає доводи відповідача про те, що наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом у справі, з огляду на таке. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд враховує надані позивачем докази, а саме: копію договору № 0223/08/06-ZNv від 05.08.2008 (а.с.8-9), копію додаткового договору №1 від 26.12.2012 (а.с.10-11), копію договору поруки від 05.08.2008 (а.с.12), копію додаткового договору №1 до договору поруки від 05.08.2008 (а.с.13), копію заяви на видачу готівки №65314 від 05.08.2008 (а.с.14), розрахунок заборгованості (а.с.3-6), виписку документів (а.с.15-19) та вважає надані документи належними та допустимими доказами, та такими, що відповідають критеріям ст. 76,77,78,79 ЦПК України, та з урахуванням вимог ст. 80 ЦПК України надані доказі є достатніми та у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, що входять до предмета доказування, а саме про наявність кредитних правовідносин між позивачем та відповідачами. Відповідачі, у свою чергу, не заперечував щодо наявності між ними та банком кредитних правовідносин. Вищезазначені документи, окрім розрахунку заборгованості та виписки документів наданих банком із позовною заявою, були підписані [PERSON] , що підтверджує, що останній був з ними ознайомлений та погодився на умови, викладені в них. При цьому чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 331/7975/13-ц. Виходячи з наведеного суд вважає, що наданий банком розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Крім того, відповідач не спростував факт отримання кредиту, тим більше здійснював його часткове погашення, під час розгляду справи не був згоден із заявленим банком розміром заборгованості, проте свого розрахунку не надав. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 0223/08/06-ZNv від 05.08.2008, в розмірі 25703,29 доларів США. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог банку про стягнення з відповідача пені, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16 при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, в якому міститься м.Луганськ. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому він є суб`єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз`яснення, згідно з якими банки зобов`язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №0223/08/06-ZNv від 05.08.2008, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] вбачається, що позивачем до 14 квітня 2014 року, тобто до встановлення заборони нарахування штрафних санкцій, пеня не нараховувалась, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] , викладеними у відзиві на позовну заяву та приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 23680,40 грн. задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивача до поручителя, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Підписуючи договори поруки, [PERSON] поручилася відповідати перед Кредитором за порушення [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором. За таких обставин, вимоги позивача до поручителя є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині задоволення вимог позивача до основного боржника. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги вище зазначене, позов підлягає задоволенню частково в зазначених вище сумах та нарахуваннях. В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подання позову), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі - 1324,67 грн. (588143,53/611823,93)*100%=96,13%; 1378*96,13% =1324,67 грн.), що відповідає ставці Закону України «Про судовий збір» на час звернення позивачем із даним позовом.

Outcome: partial