Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ВАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н від 14.11.2006 року, згідно з яким Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язаний повертати отриманий кредит, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, який є невід'ємним додатком Кредитного договору. Свої зобов'язання Банк належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Кредитним договором, ПАТ «КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 31.08.2013 року становить 22579,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 8674,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом: 12353,08 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 - штраф (фіксована частка), 1051,39 грн. - штраф (процентна складова). 17.01.2014 року до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій зазначено, що позовні вимоги останній підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлений за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 14.11.2006 року між ПАТ КП «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № б/н. Відповідач підтвердив свою згоду підписом, на те, що заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком Договір (а.с.8,10-13). Відповідно до кредитного договору ПАТ «КБ «Приватбанк» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.8 - зворот). Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в порядку в строк, встановлений графіком погашення кредиту. Кредит надавався зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Кредитним договором не виконує. Позивач звертався до [PERSON] про повернення суми кредиту в повному обсязі, сплати відсотків за фактичний термін користування кредитом, сплати пені, що підтверджується повідомленням від 23.09.2013 року (а.с.3). Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.12). Станом на 31 серпня 2013 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 22579,26 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 8674,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом: 12353,08 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 - штраф (фіксована частка), 1051,39 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-7). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статтею 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 264,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved