Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк « Приватбанк» (далі- ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 68М-07 від 13.12.2007 року у розмірі 89570,51 гривень, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 13 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] була укладена кредитна угода № 68М-07 (надалі за текстом кредитний договір), згідно з умовами якої банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти в сумі 76000,00 (сімдесят шість тисяч) гривень зі строком повернення не пізніше 13.12.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 76000,00 гривень. 13 грудня 2007 року з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриваБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Оскільки відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконав, утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 24.06.2016 року у загальному розмірі 89570,51 гривень, яка складається з наступного: 29406,96 грн. заборгованість за кредитом, 28163,55 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 32000,00 грн. - пеня. Надалі позивач уточнив свої позовні вимоги і просив стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 26.07.2017 року у розмірі 89570,51 грн., яка складається з наступного:17406,96грн. заборгованість за кредитом, 53348,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 18814,66 грн. - пеня. У звязку з порушенням умов кредитного договору позивач просить солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 89570,51 грн. та судові витрати по справі. Представники позивача [PERSON], [PERSON], діючі на підставі довіреності, в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. В останнє судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В поясненнях, наданих суду зазначала, що відповідно до п.1.3 кредитного договору строк повернення кредиту встановлено не пізніше 13.12.2012 року, договором передбачено строк позовної давності 5 років, а тому підстави для застосування до заявлених позовних вимог строку позовної давності відсутні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. У наданих до суду письмових запереченнях позовні вимоги не визнали, заявили про застосування до спірних правовідносин положень строку позовної давності, в задоволені позову просили відмовити. Представник відповідачів адвокат [PERSON], діюча на підставі договору про надання правової допомоги, проти задоволення позову заперечувала. В останнє судове засідання не з`явилася, в письмовій заяві просила розглядати справу без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. У наданих до суду письмових запереченнях проти позову зазначала, що 13 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду №68М-07, згідно якої Приватбанк зобов`язався надавати [PERSON] кредитні кошти частинами (траншами), загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди 76 000грн.( п.1.1.,1.2). Згідно пункту 1.3. строк повернення кредиту та траншей кредиту визначається договорами про видачу Траншей кредиту, а також Графіками погашення кредиту. Відповідно до умов Кредитної угоди від 13.12.2007 року, 17 грудня 2007 року між сторонами було укладено Договір про видачу траншу №68М-07/1 від 17 грудня 2007року, п.1.3 якого визначено, що строки повернення кредиту та процентів встановлюються згідно Графіку погашення кредиту, процентів, Додаток №1 до цього договору, сума виданого траншу -76000грн. У Додатку №1 від 17.12.2007року визначено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісячними платежами у розмірі 2824,37 грн., починаючи з 10.01.2008року, і остаточна дата повернення кредиту та процентів встановлена 10.12.2010 року. Але у грудні 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 16.06.2012 року, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25.12.2012року, стягнуто з [PERSON] проценти із розрахунку 32% річних у розмірі 7520,12 грн., стягнуто залишок боргу за кредитом -29406,96 грн., 73,33грн. - пеня, 2011,39 грн. - штраф, звернуто стягнення на заставний автомобіль шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень на його продаж. Рішення суду належним чином банком не виконано, тому має місце прострочення кредитора. Також просила застосувати до позовних вимог наслідки спливу строків позовної давності, так як банк дізнався про порушення своїх прав у 2009 році, а із позовом звернувся у 2016 році. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 13 грудня 2007року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду №68М-07, згідно якої ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти окремими частинами (траншами), загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди - 76 000 грн. (п.1.1.,1.2). Умовами п.1.1 кредитної угоди від 13.12.2007року визначено, що видача частин кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу, на строк та умовах, передбачених в цій угоді, а також в договорі про видачу траншу. Згідно пункту 1.3. строк повернення кредиту та траншей кредиту визначається договорами про видачу Траншей кредиту, а також Графіками погашення кредиту. Позивачем надано до суду також договір про видачу траншу №68М-07/1 від 17.12.2007 року та Додаток №1 до договору про видачу траншу від 17.12.2007 року. Умовами договору про видачу траншу №68М-07/1 від 17 грудня 2007 року, пунктом 1.3 визначено, що строки повернення кредиту та процентів встановлюються згідно Графіку погашення кредиту, процентів - Додаток №1 до цього договору, сума виданого траншу - 76000грн. У Додатку №1 від 17.12.2007року визначено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється щомісячними платежами у розмірі 2824,37 грн., починаючи з 10.01.2008 року, остаточна дата повернення кредиту та процентів встановлена 10.12.2010 року. Відповідно до умов договору про видачу траншу №68М-07/1 від 17 грудня 2007року відповідачу [PERSON] було видано кредит у розмірі 76000,00 грн., повернення якого повинно здійснюватись частинами відповідно до Графіку погашення кредиту, процентів та винагороди - щомісячно у розмірі 2824,37 грн., починаючи з 10.01.2008року і до 10.12.2010 року. Пунктом 6.7 кредитної угоди №68М -07 встановлений сторонами за даною Угодою строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, неустойки-пені, штрафів, тривалістю 5 років. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 13.12. 2007 року, у цей же день між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 068М-07/1. Згідно умов договору поруки, поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Пунктом 12 договору поруки передбачено, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права за цим договором, встановлюється протягом у 5 років. Відповідно до наданого до суду позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, порушення строків сплати щомісячних платежів відбулось ще 11.09.2009року, надалі розмір прострочених платежів збільшувався. У листопаді 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся із позовом до суду про стягнення достроково всієї суми заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави. Згідно із рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 16.06.2012 року по цивільній справі №2-299/11 (2/0538/35/2012), частково зміненого рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25.12.2012року справа №22ц/0591/1861/2012р, в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою №68М-07 від 13 грудня 2007 року та договору про видачу траншу №68М-07/1 від 17.12.2007 року стягнуто з відповідача [PERSON]Г суму 39011,80 грн., яка складається із суми за процентами в розмірі 7520,12грн., суми за кредитом 29406,96грн. ,73,33 грн. - пеня, 2011,39 грн. - штраф, звернуто стягнення на заставний автомобіль моделі ГАЗ 3302-415 СПГ рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER], з наданням ПАТ КБ « Приватбанк» права безпосереднього продажу заставного автомобіля конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі - продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON] заставлене майно - автомобіль моделі ГАЗ 3302-415 СПГ, рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно наданого до суду позивачем акту приймання автомобіля від 18.07.2013року відповідач [PERSON] передав автомобіль моделі ГАЗ 3302-415 СПГ рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER], працівникам ПАТ КБ « Приватбанк». Належних доказів виконання ПАТ КБ «Приватбанк» рішення Апеляційного суду Донецької області від 25.12. 2012р. і укладання ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу автомобілю моделі ГАЗ 3302-415 СПГ, рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER], до суду не надано. Згідно довідки Территоріального Сервісного центру №1441 Регіонального Сервісного Центру МВС в Донецький області, виданої 15.11.2017 року, вантажний автомобіль ГАЗ 3302-415 СПГ, рік випуску 2005, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як зазначалося вище, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань із щомісячним погашенням платежів. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відповідно до п. 2.3.9 кредитної угоди №68М-07, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , при настанні подій, вказаних в п.2.3.3. даної угоди, а саме порушення позичальником яких-небудь зобовязань, передбачених умовами даної Угоди, Банк має право стягнути кредит до настання строків, передбачених п.1.3. даної Угоди та договорів Траншу, в тому числі шляхом звернення стягнення на закладене майно. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, узгоджений сторонами в кредитному договорі строк про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, у разі порушення термінів його оплати, змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Окрім того, як встановлено судом, у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись із позовом до суду 15 грудня 2009 року. Порушення умов Графіку платежів відбулось 11.09.2009 року, остаточний строк повернення кредиту та сплати процентів за Графіком -10.12.2010 року. Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів 1.09.2016 року, тобто поза межами строку позовної давності, визначеною ст. 257 ЦК України та кредитним договором, оскільки повинен був звернутися з даним позовом в межах строків позовної давності визначених кредитною Угодою до 15 грудня 2014 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачами надано до суду письмову заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Оскільки позивач звернувся до суду з даними позовними вимогами поза межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволені позову, суд з урахуванням вищенаведених норм права дійшов висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 9 листопада 2016 року у справі № 6-2251 цс16. Щодо вимог про стягнення боргу за кредитним договором до поручителя [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.2 договору поруки від 13 грудня 2007 року, укладеного між Банком та [PERSON], поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, комісій, винагород, шрафів та інших платежів. Дійшовши висновку про відмову у задоволені позову про стягнення боргу за кредитним договором з позичальника [PERSON], суд дійшов висновку і про відсутність відповідальності поручителя [PERSON] за договором поруки внаслідок спливу строку позовної давності для пред`явлення вимоги до поручителя, внаслідок чого суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором.

Outcome: dismissed