Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490041750. Відповідно до умов вищевказаного договору позивач зобов'язується надати відповідачу кредит в сумі 17722,77 дол. США. Також за умовами кредитного договору відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 17722,77 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за основним договором, 18.06.2007 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON], уклали договір поруки № 490041750-П, відповідно до умов якого, відповідач, як поручитель, поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Також відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання [PERSON] будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують обов'язки по сплаті кредиту, тому Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на адресу останніх направив вимогу про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Так, станом на 18.03.2014 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 8138,93 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 79409,92 грн., за відсотками - 295,46 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2882,74 грн., розмір неустойки становить: пеня - 218,92 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2135,96 грн. В свою чергу, [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок відсоткової ставки. В обґрунтування зазначеної заяви посилається на те, що 18.06.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», був укладений кредитний договір № 490041750 на загальну суму 17722,77 дол. США під 12% річних з датою повернення кредиту 18.06.2013 року. Як стало відомо з розрахунку заборгованості, зазначеного у первинному позові починаючи з 01.09.2008 року банк в односторонньому порядку змінив розмір відсоткової ставки з 12% річних до 14,5% річних за договором. На збільшення відсоткової ставки відповідачка не погоджувалась, відповідної додаткової угоди з банком не підписувала. Враховуючи вищевикладене просить суд визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» щодо підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку за кредитним договором № 490041750 від 18.06.2007 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк». Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» здійснити перерахунок відсоткової ставки за кредитним договором № 490041750 від 18.06.2007 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» починаючи з 01.09.2008 року на рівні 12% річних, тобто в редакції договору чинної на час його укладення. В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - Бічан М.А. просила задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі, на підставі наданих суду доказів. У задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити, посилаючись на те, що, позивач мав право на односторонню зміну умов договору, оскільки це право було йому надано за взаємною згодою сторін кредитного договору. Також зазначила, що відразу після збільшення відсоткової ставки до 14,5 % річних відповідачі сплачували кредит за новою ставкою, що дає підстави вважати, що вони прийняли пропозицію банку, фактично здійснивши дії, що свідчить про згоду зі змінами договору. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність на адресу суду не надходило. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, підтримала зустрічну позовну заяву, посилаючись на те, що за користування кредитом була встановлена номінальна процентна ставка у розмірі 12 % річних зі строком повернення до 18.06.2013 року. Вважає, що порушено умови кредитного договору, а саме відповідачка [PERSON] не надавала свою згоду на збільшення відсоткової ставки до 14,5% річних, додаткової угоди з банком на зміну умов цього договору не підписувала. Таким чином умови договору було змінено неправомірно. Чим спричинено неможливість для позивачки виконання зобов'язань та мало наслідком подальше звернення до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, вказував на те, що йому стало відомо, що, відповідач за зустрічним позовом в односторонньому порядку з 01.09.2008 року збільшив процентну ставку за користування кредитом до 14,5 % річних, тобто в односторонньому порядку змінив істотні умови кредитного договору. Враховуючи, що, одностороння зміна відсоткової ставки нормами чинного законодавства не допускається, просив суд, враховуючи, що, його як поручителя не було повідомлено про зміну відсоткової ставки за кредитом, визнати одностороннє підвищення відповідачем відсоткової ставки за кредитним договором, укладеним 18.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-банк» та [PERSON] неправомірним, та зобов'язати відповідача зменшити відсоткову ставку до 12 % річних з 01.09.2008 року, тобто в редакції договору чинної на час його укладення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 18.06.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490041750 (а.с.4-7), за умовами якого [PERSON] було надано грошові кошти, у розмірі 17722,77 дол. США, цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу, а позивачка в свою чергу зобов'язалася повернути отримані кошти до 18.06.2013 року і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12 % річних. Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», 19.08.2009 року, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (а.с. 22,23). Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється позичальником в порядку та на умовах, що визначені у додатку № 1 до нього - графіком погашення кредиту, який є невід'ємною частиною. Публічне акціонерне товаристо «Альфа-Банк» свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 17722,77 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку останньої (а.с.19). Відповідно до анкети на отримання кредиту, [PERSON] отримала кредит для придбання транспортного засобу (а.с.10,11). В забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON], що випливають з основного договору, 18.06.2007 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON], уклали договір поруки № 490041750-П, (а.с.14). Відповідно до умов договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до п. 3.1 договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання [PERSON] будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. В порушення умов договору, [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконали, в результаті чого станом на 18.03.2014 року утворилась заборгованість за кредитом - 8138,93 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 79409,92 грн., за відсотками - 295,46 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2882,74 грн., пеня - 218,92 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 2135,96 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.18). Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. На виконання умов договору [PERSON] та [PERSON] була направлена вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.20,21), але на дату подання позовної заяви остання не виконана. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачі про умови договору, в тому числі про зміну відсоткової ставки, були повідомлені належним чином, в добровільному порядку підписали зміни до договору, були ознайомлені з новим графіком погашення кредиту та розміром щомісячного платежу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував факт отримання ним будь-яких повідомлень від банку щодо зміни умов кредитного договору в частині зміни процентної ставки, вказував на те, що договором про внесення змін і доповнень до договору поруки погодив з банком тільки строки повернення кредиту, вважав, що підвищення відсоткової ставки за кредитним договором відбудеться з січня 2009 року, а не з вересня 2008 року. При цьому, представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що доказів на підтвердження надіслання банком повідомлень на ім'я [PERSON] про підвищення з 01.09.2008 року процентної ставки до 14,5 % за кредитним договором у відповідності до п. 5.2 кредитного договору позивачем не надано, що свідчить про те, що відповідачка не була належним чином повідомлена про підвищення відсоткової ставки за кредитним, та нею не надано згоду на таке, однак дані твердження спростовуються наступним. 12.01.2009 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» і [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 490041750 від 18.06.2007 року (а.с. 141). Відповідно до вказаного договору п. 2.3 кредитного договору № 490041750 від 18.06.2007 року викладено в наступній редакції: «Дата остаточного повернення кредиту 18.06.2017 року». Викладено додаток № 1 до кредитного договору в новій редакції, наведеній в додатку № 1 цього договору про внесення змін і доповнень (графіком погашення кредиту). 12.01.2009 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» і [PERSON] було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 490041750-П від 18.06.2007 року (а.с. 142). Відповідно до вказаного договору сторни домовились змінити п.2.1 договору та викласти його в наступній редакції: «2.1 У відповідності з цим договором поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: а) обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше «18.06.2017 року». Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Згідно роз'яснень, наданих у п. 28 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056 -1 ЦК України, у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що, встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Виходячи із закріпленого Конституцією України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58), всі рішення банку в будь-якій формі (постанова, рішення, інформаційний лист) щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку є неправомірними лише з 10 січня 2009 року. При вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статтей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до листа Закритого акціонерного банку «Альфа-Банк» направленого 01.09.2008 року на адресу [PERSON] останню повідомлено про те, що зважаючи на зміну ситуації на світових фінансових ринках, в тому числі на фінансовому ринку України, та на підставі кредитного договору № 490041750 від 18.06.2007 року починаючи з 01.09.2008 року відсоткова ставка за користування кредитом зміниться та встановлюється на рівні 14,5 % річних, у зв'язку з чим додаток № 1 до кредитного договору викладається у новій редакції та є обов'язковим для виконання (а.с.135). Так, зі змісту адресованого [PERSON] листа вбачається, що підвищення відсоткової ставки до рівня 14,5 %, починаючи з 01.09.2008 року, банк обґрунтовував посиланням на ту обставину, що ситуація на світових фінансових ринках негативно сплинула на ринок зовнішніх запозичень та призвела до значного підвищення вартості кредитних ресурсів. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачка [PERSON] особисто отримала вказаний лист 09.09.2008 року (а.с.140). Як вбачається з матеріалів справи рішення банку щодо підвищення процентної ставки в односторонньому порядку в формі інформаційного листа було прийнято банком до 10 січня 2009 року, а саме з 01 вересня 2008 року. При цьому умовами укладеного [PERSON] кредитного договору № 490041750 від 18.06.2007 року зокрема пунктом 5.2, розділу № 2, який є невід'ємною частиною кредитного договору передбачено право банку змінити розмір процентів за користування кредитом в односторонньому порядку в разі зміни кон'юнктури ринку, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін) тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується у разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку із цим змін в додаток № 1 до цього договору банк повідомляє позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника зазначену в розділі 1. У зв'язку зі зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає згоду на внесення змін до додатку №2 до цього договору та викладення додатку №1 у новій редакції. Сторони погоджується, що оновлений додаток № 1 набуває чинності з дат зміни розміру процентної ставки. Оновлений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг по кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною цього договору, позичальник отримує в банку самостійно. З вищенаведеного пункту кредитного договору суд вбачає, що, при укладанні кредитного договору сторонами була визначена певна процедура підвищення процентної ставки за вищевказаним кредитним договором, яка передбачала право банку в односторонньому порядку змінювати розмір фіксованої процентної ставки із повідомленням позичальника про вказані зміни, тобто здійснення повідомлення позичальника про прийняте банком рішення. Відповідачами за первісним позовом не надано доказів, а матеріали справи таких не містять, які б свідчили про допущені банком суттєві порушення умов кредитного договору. Кредитний договір № 490041750 від 18.06.2007 року на умовах, погоджених сторонами, є чинним, в судовому порядку недійсним у повному обсязі чи у окремих його частинах не визнавався. Згідно ст.ст. 629, 631 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами і закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Позиція відповідачів у спорі зведена виключно до незгоди з позовом і критичної оцінки наданих позивачем доказів. З свого боку позичальник [PERSON] на підтвердження зустрічних позовних вимог не надала доказів, які свідчать про належне виконання нею зобов'язання за кредитним договором, чи про наявність заборгованості у іншому, меншому обсязі, ніж заявлено позивачем. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи вищевикладене та дослідивши зібрані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачка за зустрічним позовом всупереч ст. 60 ЦПК України, не довела свої позовні вимоги, не надала суду безперечних доказів в обґрунтування та підтвердження останніх, а тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати понесені позивачем пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved