Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», уточнивши вимоги, просить звільнити з-під арештів квартиру за адресою: [ADDRESS], шляхом скасування постанов Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. При цьому позивач посилається на те, що 20 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11254954000, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 95000 доларів США на строк до 20 листопада 2028 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами від 08 грудня 2011 року за реєстровими №2949, №2950 АТ «Дельта Банк» набув статусу нового кредитора. Позивач зазначив, що свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] виконувати не може, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, а тому вони домовились про добровільну реалізацію предмету іпотеки в рахунок погашення кредиту та прощення (анулювання) залишку заборгованості. Проте добровільна реалізація у даний час неможлива, оскільки квартира знаходиться під арештами другого Київського відділу ДВС ОМУЮ, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заві, просив їх задовольнити. Представник відповідача другого Київського ВДВС ОМУЮ у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 20 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11254954000 на одержання кредиту в сумі 95000 (дев'яносто п'ять) тисяч доларів США, під 12,4% річних, з терміном остаточного повернення кредиту 20 листопада 2028 року. За умовами договору [PERSON] зобов'язався належним чином використовувати і повернути банку кредит та сплатити проценти, комісії, в порядку та на умовах, визначених договором. Для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між позивачем та [PERSON], 20 листопада 2007 року, було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], , за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору іпотеки, укладеного між банком та [PERSON], іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 4 договору). На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами,укладеним між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та посвідченим приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] 08 грудня 2011 року за реєстровими №2949, №2950, АТ «Дельта Банк» набув статусу нового кредитора. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку з чим сторони домовились про добровільну реалізацію предмету іпотеки в рахунок погашення кредиту та прощення (анулювання) залишку заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Проте, як вбачається з матеріалів справи, 02 жовтня 2014 року Другим Київським відділом ДВС ОМУЮ винесено постанову №45036421, якою накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в тому числі, і на вищевказаний предмет іпотеки (номер запису обтяження:7511402 (спеціальний розділ). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Другого Київського відділу ДВС ОМУЮ №43626548 від 30 травня 2014 року (номер запису обтяження:7625055 (спеціальний розділ), постановою Другого Київського відділу ДВС ОМУЮ №43452399 від 25 червня 2014 року (номер запису обтяження:7625203 (спеціальний розділ) та постановою Другого Київського відділу ДВС ОМУЮ №44617081 від 04 листопада 2014 року (номер запису обтяження:7625379 (спеціальний розділ), також було накладено арешт на предмет іпотеки у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS]. Вищевикладені обставини підтверджуються відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 листопада 2014 року. Наявність постанов про накладення арешту на рухоме майно боржника, перешкоджають банку реалізувати своє право на задоволення своїх вимог, шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. Стаття 1 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, суд вважає, що накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] порушує право позивача на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку» та умовами іпотечного договору. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. При таких обставинах, суд вважає, уточнені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved