Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 01 вересня 2011 року він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2400 грн. зі сплатою 30 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до договору позичальник зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією. При порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш, ніж на 120 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 31 січня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 38342 грн. 93 коп., яка складається з: 2396,53 грн. заборгованості за кредитом, 30254,92 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3389,44 грн. пені і комісії, а також штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 1802 грн. 04 коп. (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № б/н від 01 вересня 2011 року в розмірі 38342,93 грн та судові витрати. Відповідач згідно заяви просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши докази по справі суд встановив, що на підставі ст.1054 ЦК України, що між сторонами 01 вересня 2011 року укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Системний аналіз ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України визначає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Виходячи зі \~ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. У відповідності до\~ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Отримавши кредит, відповідач [PERSON] всупереч вимогам\~ст.526 ЦК України\~свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за: кредитом \~2396,53 грн, відсотками за користування кредитом\~- 30254,92 грн, пенею та комісією 3389,44 грн, всього загальна сума заборгованості склала 36040,89 гривень. Щодо вимог заборгованості за користування кредитом суд виходить з такого. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Проте, як убачається з матеріалів справи, такі докази суду були не надані, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволення цієї вимоги. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею)\~є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3ст. 549\~ЦК України). Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача\~штрафних санкцій, а саме штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 1802,04 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, оскільки\~покладення на відповідача подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і теж саме порушення договірного зобовязання не відповідає вимогам\~ст.61 Конституції України. Часткове задоволення позову, згідно\~ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат. Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. \~\~\~\~

Outcome: partial