Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом обґрунтування якого викладає в позовній заяві та просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.10.2010 року у розмірі 8760,66 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення по суті заявлених вимог. На пояснення представника відповідача пояснив, що відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Щодо претензій висловлених відносно правильності нарахувань то представник відповідача не вказала в чому вона виявила неправильність нарахувань, що нарахування здійснюється за спеціальним програмним забезпеченням банку. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що у відповідачки склався важкий матеріальний стан, а тому вона тимчасово не спроможна погашати кредит. Вона вважає, що позикодавець вправі вимагати дострокового повернення всієї суми боргу лише в разі розірвання кредитного договору, а так як банк такої вимоги не заявляє то стягненню підлягає лише прострочена заборгованість, яка по її розрахунку становить 1486 грн.51 коп. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення - 2 - повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір № б/н від 18.10.2010 року за яким фінансова установа надала позичальнику кредит в розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на отримання кредиту на умовах висунутих банком своїми підписами в документах на отримання кредиту, наданням своїх персональних даних. Після отримання платіжної картки за даним договором отриману [PERSON] картку, одного разу пошкодив банкомат, а тому їй була видана інша картка, яку вона загубила, а тому взамін загубленої картки їй була видана платіжна картка за [NUMBER], яка діє по 09/ 2016 року, а тому питання застосування строку позовної давності, які ставила перед судом представник відповідача є безпідставними та не відповідає Закону. На підтвердження безпідставності застосування строку позовної давності є досліджений в судовому засіданні розрахунок заборгованості ( а.с.4-7) із якого слідує, що [PERSON] періодично користується кредитною карткою і останій раз в рахунок погашення кредиту 31.12.2013 року вносила 200 гривень. Представник позивача в судовому засіданні не переконала суд в тому, що розрахунок заборгованості зроблений позивачем є неправильним, на підтвердження її стверджень вона не надала будь-яких конкретних пояснень та доказів, а тому суд виходить із вимог ст. 60 ЦПК України згідно із якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які повна посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Станом на 30.06.2014 року відповідачка має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 8760,66 грн. яка складається: · 5430,46 грн. - заборгованості за кредитом; · 1836,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; · 600,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: · 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); · 393,36 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином , в судовому засіданні встановлено, що відповідач відповідно до умов договору не проводив повернення позики, процентів за користуванням кредитом в результаті чого виникла заборгованість в сумі 8760,66 грн. гривень. Встановлені в судовому засіданні обставини стверджуються розрахунком заборгованості, кредитним договором, умовами надання кредиту, копією паспорта та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн., які підтвердженні платіжним дорученням.

Outcome: approved