Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), правонаступник ТОВ «КБ «Дельта» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 25.05.2010 року між ТОВ «КБ «Дельта» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-15013-250510 (далі - Договір) на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки зі встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 3 000,00 грн. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 20.11.2013 року за ним виникла заборгованість за кредитом у загальній сумі 20 284,39 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв'язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 20 284,39 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 25.05.2010 року між ТОВ «КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 001-15013-250510 (а.с.5-6). Відповідно до п.1.2. Договору банк відкриває відповідачеві (за Договором - Держатель) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надалі за текстом - Рахунок, випускає та надає Держателю платіжну картку, надалі за текстом - Картку, а також ПІН-код до картки. Згідно п.1.3. Договору Банк відкриває Держателю відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладання цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 3 000,00 грн. Ліміт Кредитної лінії розраховується банком самостійно. Відповідно до п.2.3 Договору Держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за ставками, які складають 19,9 % річних, про що вказано в Тарифах (а.с. 8). У відповідності до п.п. 3.6., 3.7. Договору Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. У разі порушення Держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом, Держатель сплачує Банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені Правилами та Тарифами. Згідно п. 5.4. Договору сторони домовилися, що нарахування та стягнення Банком неустойки (пені), яка зазначена у цьому Договорі, є правом, а не зобов'язанням банку. Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача борг за кредитним договором № 001-15013-250510 від 25.04.2010 року у загальному розмірі 20 284,39 грн., який станом на 20.11.2013 року складається з: - тіло кредиту - 12 752,37 грн.; - прострочене тіло кредиту - 2 236,80 грн.; - заборгованість за комісіями - 5 295,22 грн. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved