Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 2026,52 гривень та судові витрати по справі в розмірі 243,60 гривень (а.с.3). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №001-15179-230707 від 23 липня 2007 року (далі - договір) Банк надав відповідачу кредит в сумі 1899,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором, зі сплатою 12% річних за користування кредитом. В обумовлені Договором строки позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, в сумі 2026,60 гривень. По теперішній час відповідач кредитну заборгованість не погасив, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив. На підставі ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір №001-15179-230707, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1899,00 гривень на придбання певного майна/послуг, зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків з розрахунку 12% річних (а.с.7-8). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно п.4.1, п.4.2 зазначеного договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 1899,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №25244904 від 23.07.2007 року та рахунком-фактурою №ИЛ-РФ-01-000246 (а.с.4, 12). В обумовлені строки позичальник своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, чим порушує умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 2026,52 грн. (а.с.5-6). Згідно ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання. Згідно п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved