Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до умов договору від 9 липня 2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку №4149437317194486 «Універсальна 55 днів» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник порушив умови договору у звязку з чим станом на 31 березня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 19457 грн. 34 коп., а саме: 1954 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом; 13388 грн. 29 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 2950 грн. заборгованість по пені; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 914 грн. 64 коп. штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, а саме судовий збір, сплачений ним під час подання позовної заяви. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.22), позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. В порядку ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 9 липня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (Банк) (правонаступника закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк») та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 36 % річних із розрахунку 360 днів у році. Відповідно до умов договору кредит мав погашатися щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с.9). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 5.5.1, 5.5.2 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною договору, передбачено, що за несвоєчасне погашення договірних зобовязань Держатель сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію. Проценти за користування Кредитом, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок Кредиту кошти, з списання суми з карткового рахунку (а.с.10-15). Уклавши із закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникненя заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 31 березня 2016 року становить 15 342 грн. 70 коп.: 1954 грн. 41 коп. заборгованість за кредитом; 13388 грн. 29 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом. При цьому згідно з розрахунком заборгованості у звязку з порушенням умов договору, а сааме несвоєчасним погашенням заборгованості, процентна ставка за користування кредитом поступово збільшувалася (а.с.34-37). Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Зокрема за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня в розмірі базової процентної ставки за договором, яка нараховується на кожний день прострочки кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки за кредитом або відсотками на 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму більше ніж 50 грн. (а.с.33). Згідно з розрахунком позивача пеня становить 2950 грн. Доказів сплати заборгованості на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та пені законними та обґрунтованими. Умовами договору передбачено відповідальність за невиконання зобовязання. Так п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору передбачено, що при порушені Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобовязанням, передбачених Договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с.10-15). Згідно з розрахунком позивача штраф складає: 250 грн. фіксована складова та 914 грн. 64 коп. процентна складова. При цьому процентна складова, а саме 5% від суми позову розрахована, в тому числі, на суму пені. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пеня є видом забезпечення виконання зобовязання, а не сумою заборгованості. Нарахування штрафу у виді 5% від суми пені є по суті нарахуванням процентів на неустойку, що згідно з ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України не допустимо. У звязку з цим, суд вважає, що штраф у виді 5% від суми заборгованості може бути нарахований лише на суму заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитними коштами. У звязку з цим суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача суми штрафу у виді процентної складової 5% від суми нарахованої пені необґрунтованими, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафу суд виходить з наступного розрахунку: 250 грн. фіксована складова штрафу (у межах заявлених позовних вимог) та 5% від суми заборгованості (15 342 грн. 70 коп.) 767 грн. 14 коп. Саме ці суми штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено частково, а тому згідно з ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем, а саме сплачений судовий збір та витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають стягненню з відповідача на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial