Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 11 серпня 2014 року між ПАТ та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір без номера, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає договір між [PERSON] та ПАТ. ПАТ свої зобовязання за договором виконало у повному обсязі. В звязку з тим, що [PERSON] умови договору належним чином не виконував, станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 24669 грн. 03 коп., з яких: 600 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 18820 грн. 33 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3597 грн. 79 коп. заборгованість за пенею та комісією, 1650 грн. 91 коп. штраф. ПАТ просить стягнути з відповідача суму заборгованості та відшкодувати судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, у письмовому клопотанні, поданому до суду, просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання за викликом не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яку власноручно підписав, причин неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст.\~55\~Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Судовий виклик вручений [PERSON] належним чином, а тому у відповідності до положень ст. ст. 223 ч. ч. 3, 4, 280-282 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляд, про що суд виніс відповідну ухвалу 15 травня 2018 року Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 11 серпня 2014 року між ПАТ та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір без номера, згідно якого банк надав [PERSON] кредит шляхом видачі платіжної картки Кредитка «Універсальна», що підтверджується анкетою-заявою [PERSON], копія якої додана до матеріалів справи. Згідно доданого до матеріалів справи витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», відповідачеві надана поновлювана кредитна лінія зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на залишок заборгованості. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Сума кредиту [PERSON] була надана, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, який доданий до матеріалів справи. Сам [PERSON] жодних заперечень проти вказаного факту суду не подав. Згідно ст.\~1049\~Цивільного Кодексу\~України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.\~1048\~Цивільного Кодексу\~України позикодавець\~має право\~на \~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики.\~Розмір і\~порядок \~одержання процентів\~встановлюються договором. У\~разі відсутності\~іншої \~домовленості сторін\~проценти виплачуються\~щомісяця до\~дня повернення\~позики. Згідно ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 600 грн. 00 коп. за кредитом та 18820 грн. 33 коп. по процентам за користування кредитом, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Відповідач не подав суду жодних заперечень проти вказаного факту, не надав суду доказів вчасного повернення кредиту та погашення кредиту на день розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~та ст.\~549 ЦК України\~виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1ст. 611\~ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ст. 549\~Цивільного Кодексу\~України неустойкою\~(штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~ кредиторові\~у разі\~порушення боржником\~зобов'язання.\~Відповідно до\~вимог ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту», з 01 січня 2013 року тарифний план «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» переведена на тарифний план «Універсальна» 55 днів пільгового кредиту» по договору [PERSON], копія якої додана до матеріалів справи, за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня. Відповідно до п. 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором та правилами клієнт платить банку пеню по кожному випадку порушення у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної ставки НБУ, котра діяла у період, за який платиться пеня за кожен день прострочки. За вказаними умовами кредитування [PERSON] нарахована пеня та комісія, сума якої складає 3597 грн. 79 коп., що підтверджується відповідним розрахунком ПАТ заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Сам [PERSON] жодних заперечень проти вказаного факту суду не подав. Відповідно до п. 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг, копія яких додана до матеріалів справи, при порушенні строків платежів за будь-ким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Як зазначає позивач, [PERSON] допустив наявність заборгованості за кредитним договором понад 30 днів, а тому йому нарахований штраф в сумі 500 грн. + 1150 грн. 91 коп. = 1650 грн. 91 коп., що підтверджується відповідним розрахунком ПАТ заборгованості за договором, доданим до матеріалів справи. Сам [PERSON] жодних заперечень проти вказаного факту суду не подав. Суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача сум штрафу та пені. При подачі позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM3BG4OM від 23 березня 2018 року. За таких\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~слід стягнути\~судові втрати,\~які складаються\~з судового\~збору.\~

Outcome: approved