Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк», від імені якого діє представник за довіреністю, предявило позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.10.2011 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2049-050/11Р. За умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 151800,00 гривень, строком погашення до 19.10.2018 року та з початковою відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 18,99 % річних. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену грошову суму, натомість відповідач зобовязання за договором не виконує, у звязку з чим станом на 02.02.2016 року виникла заборгованість, яка становить 212195,34 гривень та складається з: суми заборгованості за кредитом 113512,82 гривень; суми заборгованості за відсотками 51205,88 гривень; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 25676,33 гривень; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків 21800,31 гривень. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 175785,00 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2636,78 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий курєр» та на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 04.04.2017 року). Причини неявки суду\~ не повідомив. Заперечень на позов не надав. Судом\~ винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 19.10.2011 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2049-050/11Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 151800,00 гривень, на строк до 19.10.2018 року зі сплатою 18,99 % річних, відповідно до п.п.1.1. та 1.2. кредитного договору (а.с. 5). У відповідності до ч. 1\~ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 \~ст. 628 ЦК України, зміст\~договору\~становлять\~умови (пункти),\~визначені на розсуд сторін і погоджені ними,\~та умови,\~які\~є\~обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до\~ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором, що випливає з п.п. 1.3, 1.4. кредитного договору (а.с. 6). Відповідно до положень частини 1\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, згідно п.3.3. кредитного договору (а.с. 7). Відповідно до\~ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо\~\~він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1\~\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за кредитним договором №2049-050/11Р від 19.10.2011 року внаслідок чого станом на 02.02.2016 року утворилась заборгованість, яка становить 212195,34 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом 113512,82 грн., суми заборгованості за відсотками 51205,88 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 25676,33 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків 21800,31 грн. Відповідно до п.п. 4.2.-4.5. кредитного договору - кредит надається Позичальникові після виконання останнім усіх умов надання кредиту відповідно до п.п.2.1.1-2.1.5 даного договору. Кредит може бути використаний Позичальником тільки на цілі, зазначені в п.1.1. вищезазначеного договору. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 583,00 (пятсот вісімдесят три) гривні щомісяця до «10» числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору, вказаного у п.1.2 даного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2049-050/11Р від 19.10.2011 року, в розмірі 113512,82 грн. та суми заборгованості за відсотками 51205,88 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача заборгованості за розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 25676,33 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків 21800,31 грн. суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, зокрема, громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Отже, антитерористична операція на території Луганської області була запроваджена з 14.04.2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористичная операція, в якому міститься місто Луганськ Луганської області. Як вбачається зі справи, відповідач [PERSON] зареєстрований у м. Луганську, а тому він є суб'єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов'язань. Крім того, комерційним банкам Національним Банком України у листі за № 18-112/62138 від 27.10.2014 року були надані роз'яснення, згідно з якими банки зобов'язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Національний банк України наголошує на необхідності суворого і неухильного дотримання банками положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~ і повідомляє, що невиконання законних вимог є підставою для застосування для порушників адекватних заходів впливу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 02.02.2016 року за кредитним договором № 2049-050/11Р від 19.10.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] вбачається, що позивачем нараховано відповідачу: 25676,33 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 21800,31 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.(а.с. 14). За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення заборгованості за пенею за несвоєчасне повернення кредиту 25676,33 грн. та за несвоєчасне повернення відсотків 21800,31 грн. необхідно відмовити, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи за період проведення антитерористичної операції» встановлена заборона їх нарахування з 14.04.2014 року. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до\~вимог ст.88 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно оригіналу платіжного доручення №294876 від 27.01.2017 року, позивачем була сплачена сума судового збору у розмірі 2636,78 грн. (а.с. 2). Оскільки позовні вимоги задоволені на 93,70 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2470,66 грн. (2636,78?0,937%= 2470,66 грн.). На підставі викладеного, ст. 509, 526, 527, 530, 549, 610-612, 625, 628, 638, 1054, 1055 \~ЦК України,

Outcome: partial