Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (надалі «Позивач») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач»), в якому просило стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь ПАТ «Ідея Банк» (МФО 336310, код ЄДРПОУ 19390819, р/р29095400175916.980) заборгованість по кредитному договору на загальну суму 137183,64грн., яка складається з: 81801,23 грн.- основний борг, 13255,66 грн.-прострочений борг, 40125,37 грн.-прострочені проценти, 399,78 -строкові проценти, 1601,6 грн.- нарахована комісія, 0 грн.- прострочена комісія. Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на час розгляду справи за Відповідачем перед Позивачем обліковується непогашена сума заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 137183,64грн., В позовній заяві представник Позивача просить суд розглядати справу у відсутності уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами з кореспонденцією суду, які направлялися на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подано, зважаючи на заяву представника Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 13 серпня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] (Держатель) було укладено кредитний договір № Z06.001.75916, відповідно до якого Відповідач отримав кредит в розмірі 100100 грн. на поточні потреби зі сплатою 21,99% річних на строк 60 місяців. Відповідно до договору банк відкриває Позичальнику банківський поточний рахунок у гривні в рамках пакету послуг БПР Стартовий. Як підтверджується матеріалами справи та поясненнями Позивача в позовній заяві, Банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Договорі № Z06.001.75916 від 13.08.2014 року. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено Судом, Держатель [PERSON] неналежно виконував взяті на себе за Договором № Z06.001.75916, від 13.08.2014 року, зобовязання. Вищевказана обставина підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості [PERSON] за Договором № Z06.001.75916 від 13.08.2014 року станом на 20.01.2016 року (а.с. 18). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним Договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобовязань за Договором належним чином та у встановлені строки. Відтак, згідно з Розрахунком заборгованості [PERSON] за Договором № Z06.001.75916 від 13.08.2014 року станом на 20 січня 2016 року (а.с. 18) загальна сума заборгованості [PERSON] становить 137183,64грн., яка складається з: 81801,23 грн.- основний борг, 13255,66 грн.-прострочений борг, 40125,37 грн.-прострочені проценти, 399,78 -строкові проценти, 1601,6 грн.- нарахована комісія, 0 грн.- прострочена комісія. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного Договором. Враховуючи вищезазначене, Судом встановлено, що станом на 20.01.2016 року в [PERSON] існує заборгованість за Договором № Z06.001.75916 від 13.08.2014 року на загальному суму 137183,64грн., яка складається з: 81801,23 грн.- основний борг, 13255,66 грн.-прострочений борг, 40125,37 грн.-прострочені проценти, 399,78 -строкові проценти, 1601,6 грн.- нарахована комісія, 0 грн.- прострочена комісія. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобовязань за Договором № Z06.001.75916 від 13.08.2014 року Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь ПАТ «Ідея Банк» (МФО 336310, код ЄДРПОУ 19390819, р/р29095400175916.980) заборгованості по кредитному договору на загальну суму 137183,64грн., яка складається з: 81801,23 грн.- основний борг, 13255,66 грн.-прострочений борг, 40125,37 грн.-прострочені проценти, 399,78 -строкові проценти, 1601,6 грн.- нарахована комісія, 0 грн.- прострочена комісія. Проаналізувавши матеріали справи, положення Договору № Z06.001.75916 від 13.08.2014 року, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 137183,64 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за Договором у зазначеному розмірі. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 16, 20, 526, 527 ч. 1, 530, 548 ч. 1, 549, 551 ч.3, 611, 612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved