Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості вказуючи, що відповідно до відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2010 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань. В звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість 37798,50 грн., яка складається з наступного: 3793,86 грн. - заборгованість за кредитом; \~28628,52 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;\~\~3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1776,12 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за кредитним договором та понесені ними судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 39). Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що не заперечує факт отримання кредиту, сплачував по ньому до квітня 2014 року, але не згоден з розміром нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом, яка є завеликою, не має змоги сплатити цю заборгованість повністю у звязку з важким матеріальним становищем, отримує невелику заробітну плату, сплачує аліменти, згоден сплатити 10000 грн. відсотків і просить позовні вимоги в цій частині задовольнити у вказаному розмірі. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, факт перебування сторін у договірних відносинах підтверджується договором № б/н від 12.04.2010 року, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати його ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 7-32). Згідно з розрахунком, у звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 31.10.2016 року заборгованість становила 37798 грн. 50 коп. (тридцять сім тисяч сімсот девяносто вісім гривень 50 копійок), в тому числі: 3793 грн. 86 коп. - заборгованість за кредитом; 28628 грн. 52 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1776 грн. 12 коп. - штраф (процентна складова). (а.с. 4-6). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.ч.1,4 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Факт надання позивачем відповідачу кредитних коштів та отримання їх відповідачем останнім не заперечується, відповідач визнав позов в частині 3793 грн. 86 коп. заборгованості за кредитом, що не суперечить обставинам справи та закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, тому позов в цій частині підлягає задоволенню, а вказана заборгованість - стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Крім того, згідно умов Договору позичальник зобов'язався сплачувати банку відсотки за користування кредитом в розмірі 30% на рік, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 7). Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав кредит, що визнано відповідачем, разом з тим, у порушення умов договору, [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 31.10.2016 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 28628 грн. 52 коп., тому позовна заява в цій частині також підлягає задоволенню, а вказана заборгованість стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи відповідача [PERSON] щодо зменшення розміру процентів в звязку з його важким матеріальним становищем, суд до уваги не приймає, оскільки законом не передбачено можливість зменшення вказаної заборгованості по підставам, зазначеним відповідачем. Також, відповідно до ст.ст. 549, 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», з умовами якого відповідач ознайомлений 12.04.2010 року, сторони також узгодили, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. (а.с. 8). Згідно з наданим розрахунком, прострочена заборгованість у відповідача по кредиту виникла при порушенні відповідачем строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому також наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 2276,12 грн., який складається: 500,00 грн. - фіксована частина, 1776 грн. 12 коп. - процентна складова, тому в цій частині позов також підлягає задоволенню, а вказаний штраф стягненню з відповідача. Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 1011 ЦК України тлумачить термін «комісія» як договір, за яким одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Таким чином, пеня та комісія за користування кредитом мають різну правову природу і не є тотожними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини. На які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем до відповідача предявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в розмірі 3100,00 грн., стороною позивача позовні вимоги не уточнювались, не надано доказів того які саме суми комісії та пені, окремо кожна, підлягають стягненню з відповідача, за який період утворилася заборгованість по кожному з вказаних платежів, в наданому в якості доказів розрахунку вказані платежі зазначені сукупним розміром, який становить 3100,00 грн.,\~ тому в частині заявлених вимог позивача про стягнення пені та комісії слід відмовити. До того ж, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання принципу, закріпленого у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 252-255, 258, 261, 525, 526, 554, 610, 611, 612, 615, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial