Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 21451 грн. 41 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з договором від 22 грудня 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, він складається із заяви відповідача і Умов та правил надання банківських послуг. У звязку із порушенням відповідачем зобовязань за кредитним договором, станом на 29 лютого 2016 року ним допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 21451 грн. 41 коп., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 1975 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 14728 грн. 72 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом та пені у розмірі 3250 грн., нарахованого відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 997 грн. 69 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, підтвердивши факт отримання ним вказаного кредиту. При цьому він вказує, що був позбавлений можливості повернути грошові кошти у звязку з важким матеріальним становищем. В задоволенні позову він не заперечує. Вислухавши доводи відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 грудня 2012 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Наведені позивачем обставини в обґрунтування позовних вимог підтверджуються наявними в матеріалах справи заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Заборгованість відповідача станом на 29 лютого 2016 року склала 21451 грн. 41 коп., із них: заборгованість по кредиту 1975 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 14728 грн. 72 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом та пені - 3250 грн., нарахований відповідно до п. 8.6. умов та правил надання банківських послуг штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) 997 грн. 69 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором та про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 1378 грн.

Outcome: approved