Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1627768 від 01 серпня 2013 року в розмірі 38759,36 грн. та витрат, повязаних зі сплатою судового збору, в розмірі 1600,00 грн. . В позовній заяві позивач посилався на те, що відповідно до умов вищевказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік та зобовязаний був щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з договором. У звязку з тим, що позичальник неналежним чином виконував передбачені договором зобовязання щодо сплати кредиту та нарахованих процентів, станом на 07 листопада 2017 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 38759,36 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом 19984,55 грн., заборгованості за процентами 14397,83 грн., інфляційне збільшення заборгованості 3642,40 грн., три проценти річних від простроченої суми 740,58 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.03.2018 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 1627768 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки та додатковий договір № 1 до вказаного договору. Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк зобов'язався відкрити клієнту картковий рахунок № 26257501627768 в грн. на умовах тарифного пакету «зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Пунктами 1.2, 1.3 договору передбачено, що банк надає клієнту платіжну картку типу MasterCard: E.Eiectronic та ПІН-конверт до неї, процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 0,1 % процентів річних, процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 7,0 % процентів річних. Пунктом 1.1 додаткової угоди до вказаного договору передбачено, що сторони домовились внести наступні зміни до договору, а саме банк зобов'язався відкрити клієнту поточний рахунок № 26257501627768 в грн. на умовах тарифного пакету «зарплатний», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Пунктами 1.2, 1.3 додаткового договору передбачено, що банк надає клієнту платіжну картку типу MasterCard: E. Eiectronic та ПІН-конверт до неї, процентна ставка на залишок коштів за рахунком складає 0,1 % процентів річних, процентна ставка на залишок коштів за послугою «Мобільні заощадження» складає 7,0 % процентів річних. Пунктом 1.4 вказаного додаткового договору передбачено, що Банк встановлює клієнту кредит у сумі 20000,00 грн., із строком дії кредиту, що відповідає строку дії банківської платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом (фіксованою) складає 24,00 % річних, сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35,00 % річних. Щомісячна плата за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 %. Пунктом 4.2 додаткового договору передбачено, що клієнт має право скористатися кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та в розмірі, визначених договором та Правилами. При випуску платіжної картки на новий строк кредит подовжується на відповідний строк за нової платіжної картки, при цьому поновлення кредиту на дату випуску нової платіжної картки не вимагається. Відповідно до п.4.4 додаткового договору клієнт зобовязаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з договором. В разі порушення строку сплати платежів за договором відповідач зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Клієнт зобовязаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі закінчення строку дії банківської платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, звільнення клієнта, відмови клієнта від отримання заробітної плати. З виписки по рахунку [PERSON], долученої до матеріалів справи, вбачається, що банк виконав своє зобовязання по кредитному договору. Відповідач [PERSON] не виконав зобовязання щодо поетапного повернення кредитних коштів та процентів за користування ними за кредитним договором № 1627768 від 01 серпня 2013 року та додаткового договору №1 до нього. Згідно із випискою по рахунку [PERSON] останнє погашення заборгованості відбулось 02.10.2014 року, в звязку з чим сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 07 листопада 2017 року складає 34376,38 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом 19984,55 грн., заборгованості за нарахованими процентами 14391,83 грн., з яких 14299 грн. 85 коп. прострочена заборгованість, 91 грн. 98 коп. поточна заборгованість. За період з вересня 2017 року по жовтень 2017 року позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат від простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 399,69 грн. та трьох процентів річних від простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 103,48 грн. А також за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року для кожного чергового платежу на погашення процентів за користування кредитом, що не були сплачені боржником, позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 3242,71 грн. та трьох процентів річних в розмірі 637,10 грн. За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за вищенаведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за основним боргом в розмірі 19984 грн. 55 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 14391 грн. 83 коп., інфляційного збільшення заборгованості за основним боргом в розмірі 399 грн. 69 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості за основним боргом в розмірі 103 грн. 48 коп., а всього в сумі 34879 гривень 55 копійок. Проте суд дійшов до висновку про те, що позивачем залишились не обґрунтованими вимоги в частині нарахування інфляційного збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 3242 грн. 71 коп. та трьох процентів річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 637 грн. 10 коп., а всього в сумі 6879 грн. 81 коп., виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1056 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.(ч. 2 ст. 1056 ЦК України) Параграфом 1 глави 71 ЦК України врегульовано інститут позики. Так, ст. 1046 ЦК України передбачені ознаки договору позики, статтею 1048 ЦК України врегульовані питання щодо процентів за договором позики. Наслідки порушення договору позичальником врегульовані статтею 1050 ЦК України. Вказана норма права є спеціальною по відношенню до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, в якій надано визначення поняттю «зобовязання», та на яку посилається норма права, викладена в ч.2 ст. 625 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, зі змісту частини 1 ст. 1050 ЦК України вбачається, що лише у разі несвоєчасного повернення суми позики позичальник сплачує грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. У разі несвоєчасного повернення процентів, нарахованих за правомірне користування чужими грошовими коштами, законом прямо не передбачені відповідні наслідки сплата грошової суми відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Верховний Суд України в своєму листі «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» в абз. 5 розділу «Особливості відповідальності за порушення грошового зобовязання в окремих видах правовідносин» вказав на те, що неоднозначним для судової практики є питання, повязане з правомірністю нарахування позивачем трьох процентів річних на суму заборгованості зі сплати процентів, передбачених кредитним договором, договором позики та банківського вкладу. Вирішуючи його, суди мають керуватися тим, що три проценти річних повинні нараховуватися на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами, якщо в обовязкових для сторін правилах чи договорі немає прямої вказівки щодо іншого порядку нарахування процентів. Частиною 6 ст. 1061 ЦК встановлено, що проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У звязку з цим необхідно враховувати, що у випадку збільшення вкладу на суму невитребуваних процентів, проценти, які стягуються у звязку з простроченням повернення вкладу, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК, нараховуються на всю суму вкладу, збільшеного на суму невитребуваних процентів. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем нараховані три проценти річних та індекс інфляції на прострочені проценти. Проте, в кредитному договорі, копія якого долучена до матеріалів справи, відсутні відповідні умови договору, які б передбачали можливість такого нарахування. У звязку з тим, що відповідні наслідки у разі несвоєчасного повернення процентів, нарахованих за правомірне користування чужими грошовими коштами, кредитним договором № 1627768 від 01 серпня 2013 року та додатковим договором №1 до нього, укладеними між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] не передбачені, суд дійшов до висновку про те, що в задоволені позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1627768 від 01 серпня 2013 року та додаткового договору №1 до нього, що станом на 07 листопада 2017 року включає інфляційне збільшення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 3242 грн. 71 коп., три проценти річних від суми заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом в розмірі 637 грн. 10 коп., а всього в сумі 3879 грн. 81 коп., слід відмовити. Позовні вимоги ПАТ «Державний Ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованість за кредитним договором № 1627768 від 01 серпня 2013 року та додаткового договору №1 до нього, що станом на 07 листопада 2017 року включає заборгованість за основним боргом в розмірі 19984 грн. 55 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 14391 грн. 83 коп., інфляційне збільшення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 399 грн. 69 коп., три проценти річних від суми заборгованості за основним боргом в розмірі 103 грн. 48 коп., а всього в сумі 34879 гривень 55 копійок підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1439,84 грн.

Outcome: partial