Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 21.12.2012 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено відповідний договір (шляхом укладення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт) згідно якого, позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 40\~414,97 грн., а відповідач прийняв на себе відповідні зобовязання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 25.03.2015 року, [PERSON] заборгував позивачу 35\~429,50 грн., з яких: 21\~176,98 грн. заборгованість за кредитом; 2\~867,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3\~582, 42 грн. заборгованість за пенею та комісією. В звязку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача вищевказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В разі неявки відповідача [PERSON] не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджують матеріали справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що 21.12.2012 року між є ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем було укладено кредитний договір (шляхом укладення Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт), згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 40\~414,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач прийняв на себе відповідні зобовязання щодо порядку повернення коштів банку. Укладення відповідного кредитного договору підтверджується Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт за підписом відповідача від 21.12.2012 року, якою він погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.5-30), що відповідає ст. 634 ЦК України. Відповідач не виконав свої зобовязання по кредитному договору, а саме згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобовязань, [PERSON] станом на 25.03.2015 року заборгував позивачу 35\~429,50 грн., з яких: 21\~176,98 грн. заборгованість за кредитом; 2\~867,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3\~582, 42 грн. заборгованість за пенею та комісією (а.с.3-4). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Тому вимоги позивача про стягнення боргу з відповідача [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально, а саме відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved