Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на такі обставини. 12.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500955783, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 42\~509,15 грн., процентна ставка за користування кредитом 15,99 % річних, дата остаточного повернення кредиту 13.08.2019 р. Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачу кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Відповідач належним чином не виконував умови договору, в результаті чого станом на 12.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 41\~089,13 грн., за відсотками 3\~306,38 грн., по комісії 6\~487,24 грн. Також ПАТ «Альфа-Банк» було нараховано відповідачу штраф у сумі 1\~600,00 грн. за порушення боржником своїх обовязків зі сплати кредиту. ПАТ «Альфа-Банк» просив стягнути з [PERSON] на свою користь вищевказану суму заборгованості в розмірі 52\~482,75 грн. та судові витрати в розмірі 1\~218,00 грн. 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТзОВ «Кредитні ініціативи») було укладено Договір факторингу № 1, згідно якого право вимоги за Кредитним договором № 500955783, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], відступлено ТзОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором № 500955783 від 28.08.2014 року. Ухвалою суду від 22.01.2018 року було замінено позивача по справі ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТзОВ «Кредитні ініціативи». Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 26.12.2016 року надав суду пояснення, згідно яких на позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Щодо вимоги представника відповідача застосувати до комісії та штрафу спеціальну позовну давність у строк 1 рік, не погодився, зауваживши, що комісії не можливо застосувати спеціальну позовну давність, до неї застосовується позовна загальна давність. В подальшому звернувся до суду з заявою, відповідно до якої вимоги підтримує, просить задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Його представник [PERSON] у судовому засіданні 26.12.2016 року суду пояснив, що він та відповідач не визнають позов, так як вважають розрахунок, наданий позивачем, необґрунтованим в частині нарахування комісії та штрафу. Просив застосувати спеціальну позовну давність до вимог позивача щодо стягнення комісії та штрафу. В подальшому звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутності сторін. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України\~«Про внесення\~змін до\~Господарського процесуального\~кодексу України,\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів»\~№ 2147-VIII\~від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено у новій реакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних Положень\~ЦПК України у новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання 28.08.2018 року не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500955783 (далі Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 42\~509,15 грн. (п. 2.1.), процентна ставка за користування кредитом 15,99 % річних (п. 2.2.), дата остаточного повернення кредиту 13.08.2019 р. (п. 2.3.). Банк свої зобовязання за Кредитним договором повністю виконав, надавши Відповідачу кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором ( а.с. 8-19 - копії договору, загальних умов кредитування, графіку платежів, анкети-заяви на отримання кредиту, витяг по особовому рахунку). Відповідач [PERSON] систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість, а саме: -прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 41\~089,13 грн., -за відсотками у розмірі 3\~306,38 грн., -по комісії у розмірі 6\~487,24 грн. (п. 2.8.1. Договору). Також відповідно до п. 5 Договору ПАТ «Альфа-Банк» за порушення боржником своїх обовязків зі сплати кредиту відповідачу банком було нараховано штраф, загальний розмір якого склав 1\~600,00 грн. Такий розрахунок в частині заборгованості за кредитом, процентами, комісією за користування кредитом та штрафом відповідач не спростував належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст. ст. 76-78, 81, 83 ЦПК, а тому суд приймає його за основу суми боргу. 25.08.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслав відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 21-28 копії вимоги, реєстру відправки, списку, квитанції). 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу № 1, згідно якого право вимоги за Кредитним договором № 500955783, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], відступлено ТзОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином, ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором № 500955783 від 28.08.2014 року. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.\~\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054\~ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050\~ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Щодо вимоги представника відповідача застосувати строк спеціальної позовної давності до вимоги позивача щодо стягнення комісії та штрафу, то суд вважає дану вимогу необґрунтованою, так як ПАТ «Альфа-Банк» не порушив строк спеціальної позовної давності щодо стягнення штрафу: 25.08.2015 року він надіслав позивачу вимогу про дострокове повернення кредиту, тим самим почав відлік перебігу строку позовної давності. І вже у вересні 2015 року, на думку суду, звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до відповідача (а.с. 7), де ухвалою від 05.11.2015 року йому було повернуто позов. Надалі позивач 22.12.2015 року подав позов до суду, тим самим зупинивши його. Перше нарахування штрафу відбулося 13.09.2014 року. Спеціальна позовна давність не застосовується до комісії, ст. 258 ч. 2 ЦК України містить перелік, до яких вимог вона може застосовуватися, і він є вичерпним. Також слід зазначити, що відповідно п. 24 Розділу № 2 Загальних умов кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які є невідємною частиною кредитного договору, позовна давність за спорами, що випливають з Договору становить 50 років. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, оскільки [PERSON] не виконав належним чином умови кредитного договору № 500955783 від 12.08.2014 р., а отже порушив взяті на себе грошові зобовязання, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 52\~482,75 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1\~218,00 грн., враховуючи, що позовні вимоги піддягають повному задоволенню, то й з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved