Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» ( далі Банк) звернулося до суду із названим позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 910.11560 від 24.10.2011 року звернути стягнення на предмет застави - автомобіль DAEWOO NEXIA, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] шляхом продажу вказаного автомобіля та укладенням від імені [PERSON] Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем з наданням Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.10.2011 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.11560, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 88 838,83 на купівлю вищевказаного транспортного засобу зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9 % на рік , а з 24.05.2012 року - 23,65% з кінцевим терміном повернення до 24.10.2018 року. В забезпечення виконання кредитних зобов»язань між Банком та [PERSON] було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу, який належить йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказує, що Банк виконав свої зобов»язання за договором в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує умови договору, в зв»язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.04.2015 року становить 168096,19 гривень. Крім того, просить стягнути із відповідача судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву, в якій справу просить розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обґрунтування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обґрунтування, викладене у письмовому запереченні та поясненні на позов. (а.с.-53, 105) Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 24.10.2011 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.11560, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 88 838,83 гривень на купівлю транспортного засобу - автомобіля DAEWOO NEXIA, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9 % на рік, а з 24.05.2012 року - 23,65% з кінцевим терміном повернення до 24.10.2018 року. (а.с.-17-18) Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов»язаний отримати кредит і протягом дії Договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтентних платежів ( щомісячні платежі) на визначений рахунок в терміни та сумах , визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком № 1 до Договору.( а.с.-19-20) В забезпечення виконання кредитних зобов»язань між Банком та [PERSON] було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу, який належить йому на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.-15-16,21) Банк виконав свої зобов»язання за договором в повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконує умови договору, в зв»язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.04.2015 року становить 168096,19 гривень, яка складається із наступного: 62 226,90 гривень - заборгованість по основному боргу; 10 425,48 гривень - заборгованість по простроченому боргу; 29 528,94 гривні - заборгованість по прострочених процентах; 1285,92 гривні - заборгованість по строкових процентах; 64 628,95 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за 1 рік за період з 20.04.2014 року по 20.04.2015 року згідно договору станом. (а.с.-12,13,14,28,32-33,) Відповідно до п.1 параграфа 2 Договору застави у разі невиконання Заставодавцем зобов»язань за кредитним договором № 910.11560 від 24.10.2011 року Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмета застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету). Відповідно до п.2 параграфа 5 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття Заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу Заставодержателем предмету застави третій особі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, а бо в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішення суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону. Однією із процедур, передбачених ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до п.2 параграфа 5 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття Заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу Заставодержателем предмету застави третій особі. Таким чином, щодо способу реалізації заставного майна, то діюче законодавство визначає його диспозитивно, а саме сторони можуть врегулювати цей випадок на свій розсуд та визначити спосіб реалізації у випадку звернення стягнення за умовами договору, що не суперечить також і п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. ( ч.1 ст. 20 ЗУ «Про заставу») Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом, або договором застави. ( ч.6 ст. 20 ЗУ «Про заставу») Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави). Згідно з ч.3 ст. 576 ЦК України права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюється на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, базуються на законі та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1680,96 ( одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень 96 копійок судових витрат.

Outcome: approved