Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся із зазначеним позовом та просив зняти арешт з автомобіля марки: NISSAN, модель: Almera, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий седан № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІН [NUMBER]), накладений постановою Другого Суворовського ВДВС від 15.05.2012 року ВП № 32501401. В обґрунтування вимог посилається на те, що зазначений автомобіль є предметом застави за кредитно-заставним договором укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], № ОD40А800000037 від 19.06.2008 року. Накладений державним виконавцем арешт унеможливлює задоволення вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за рахунок заставленого майна. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, що посвідчується розписками про отримання судових повісток (а.с. 36, 37), причини неявки не повідомляли. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], було укладено кредитно-заставний договір № ОD40А800000037 від 19.06.2008 року, за яким, предметом застави є автомобіля марки: NISSAN, модель: Almera, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий седан № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІН [NUMBER]), що підтверджується договором (а.с. 7). На виконанні Другого Суворовського ВДВС знаходиться виконавчий лист № 2/1522/9254/11 від 19.04.2012р., при виконанні якого за ВП № 32501401, 15.05.2012р., було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], (а.с. 39), в тому числі і на майно що перебуває в заставі у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме на автомобіль марки: NISSAN, модель: Almera, рік випуску: 2001, тип ТЗ: легковий седан № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що підтверджується довідкою УДАІ (а.с. 20). Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно вирішуються судом Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня,коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині зняття арешту обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом зняття арешту за рішенням суду, яке є підставою для державного виконавця винести постанову про зняття арешту з майна зазначеного в рішенні з направленням копії постанови боржнику та органу який виконував постанову про накладення арешту. В частині вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь які дії пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» права розпорядження відносно автомобіля, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільних прав, а саме не передбачений ст. 16 ЦК України, крім того, вимога стосується невизначеного кола осіб - «органи державної виконавчої служби». На підставі ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial