Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Кашперівський бурякорадгосп (в період укладення договору ВАТ Кашперівський бурякорадгосп, далі (Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач-1), фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі Відповідач-2), третіх осіб: Тетіївського районного управління юстиції (ліквідовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 99 - далі Третя особа-1), Головного управління юстиції в Київській області (далі Третя особа-2), Тетіївської районної державної адміністрації (далі Третя особа-3), в якому просить визнати договір оренди земельної ділянки (далі Договір-2) укладений 29.05.2015 року між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 недійсним та скасувати його державну реєстрацію з тих підстав, що зазначений договір був укладений під час дії договору оренди земельної ділянки укладеного 26.06.2007 року між Позивачем та Відповідачем-1 (далі Договір-1). Також просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судове засідання представник Позивача не прибув, але в заяві на імя суду просить справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не прибули, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином відповідно вимог ст. 74 ЦПК України. Треті особи та їх представники в судове засідання не прибули, але в заявах та поясненнях клопотають про слухання справи в їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26.06.2007 року між Позивачем та Відповідачем-1 укладено Договір-1 на оренду земельної ділянки загальною площею 2,5981 га, яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 101458 належала Відповідачу-1 та знаходилась на території Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області. Зазначений Договір-1 зареєстрований у Державному реєстрі земель 04.03.2008 року за №040833400090. Відповідно до умов Договору-1 (п.5) він укладений строком на 10 років з переважним правом Позивача на продовження строку його дії на новий строк, дія якого припиняється 26.06.2017 року. Разом з тим в судовому засіданні доведено, що 29.05.2015 року Відповідач-1 уклав з Відповідачем-2 Договір-2, відповідно умов якого він передав на 10 років в оренду земельну ділянку загальною 2,5981 га, яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 101458 належала Відповідачу-1та знаходилась на території Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області, який 14.09.2015 року був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 24408688. Крім того судом встановлено, що після укладання договору оренди Позивачем умови договору не порушувались, орендна плата виплачувалась своєчасно відповідно умов договору. Установлені обставини підтверджуються: копією Договору-1 від 26.06.2007 року та копією Договору-2 від 29.05.2015 року(с.7-10,36-39), випискою з відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19-20), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ № 101458 (а.с.11,12), копією Статуту ПАТ Кашперівський бурякорадгосп (а.с.13-18). Аналізуючи установлені та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання. Згідно зі п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Частиною 2 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України Про оренду землі(далі Закону) однією із істотних умов договору є строк дії договору оренди, а в п.8 ст. 24 Закону зазначено, що орендодавець зобовязаний не вчиняти дії, які перешкоджали б орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до частини 1 та 4 ст. 31 Закону договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, і розірвання такого договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч.1 ст.27 Закону, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону, а ч.3 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що захист таких прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини по справі та чинне законодавство, що регулює земельні відносини суд вважає, що Договір-2 між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 укладався під час дії Договору-1, який дійсний до 26.06.2017 року та був чинним, не припиненим, не розірваним, не визнаний недійсним, та таким, що відповідав вимогам ст.204 ЦК України. Таким чином в судовому засіданні доведено, що укладений 29.05.2015 року Договір-2 між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 суперечить вимогам ч.1 ст.203, ст.792 ЦК України, ст. 15, ст.152 Закону України Про оренду землі, порушує права Позивача, передбачені законодавством України, не відповідає правовим нормам цивільного законодавства, а тому відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України є підстави для визнання його недійсним та скасування державної реєстрації права оренди. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1378 грн. 00коп. підлягають стягненню з Відповідачів на користь Позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved