Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено Кредитний договір № 11086050000 (надалі - Кредитний договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі - 75 000 доларів США строком до 27 червня 2017 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі - 13,2 % річних. При цьому, відповідач зобов'язаний щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси позивача або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок позивача, у розмірі визначеному у Кредитному договорі. При цьому, позивач зазначає, що в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 29 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено Іпотечний договір №34334 (надалі - Іпотечний договір), згідно якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання перед АКІБ «УкрСиббанк» і позивачем не виконує і станом на 08 липня 2014 року має заборгованість перед позивачем у сумі - 407 023,84 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Договору іпотеки укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В судове засідання представник позивача не з»явився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з»явилась, хоча про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 29.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач (а.с.6-12, 36-39), та [PERSON] було укладено Кредитний договір №11086050000. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір продажу прав права вимоги за кредитами, а саме за умовами акту прийому- передачі від 18.04.2012 року кредитний договір та договір іпотеки №34334 із відповідачем [PERSON] було передано позивачу, а відтак ПАТ «Дельта Банк» стало правонаступником ПАТ «Укрсиббанк» та набуло право вимоги за вказаними кредитним договором та договором іпотеки до відповідача. (а.с.35-36). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст.516 ЦК України передбачають, що заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, вказаний договір про відступлення права вимоги також ніким не оскаржений і діє на час розгляду справи, оскільки доказів втрати ним чинності суду не надано. З врахуванням викладеного, у цій справі належним позивачем дійсно стало ПАТ «Дельта банк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За умовами п.п.1.1-1.3 Кредитного договору відповідачу надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на купівлю нерухомого майна-житла в сумі - 75 000 доларів США, строком остаточного погашення кредиту не пізніше 29.11.2027 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 10,8 % річних, але по закінченню кожного наступного місяця процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 вказаного договору та за умовами п.1.3.2 може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом. При цьому з аналізу кредитного та іпотечного договорів вбачається, що кредитні кошти надані відповідача на купівлю нерухомого майна, що предметом іпотеки. Згідно п.1.2.2 кредитного договору позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку до Договору. Строк сплати процентів за погоджених у п.1.3.4 сторони умов встановлений з 01 по 25 числа кожного місяця. Згідно з п.п.11.1 Кредитного договору відповідач зобов'язався у випадку настання обставин, визначених п.п.2.3, 4.9, 5.3,5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього Договору і направленні банком на адресу позичальника повідомлення про дострокове повернення кредиту та не усунення порушень умов за цим Договором протягом 30 днів, вважається термін повернення кредиту таким, що настав на 41 день з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту від банку. Як встановлено в судовому засіданні, АКІБ «УкрСибанк» свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Кредитним договором, порушено умови зазначеного договору щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 09 липня 2014 року позивачем направлено відповідачу листи з вимогами ліквідувати заборгованість по Кредитному договору або терміново достроково погасити заборгованість по кредиту та процентам (а.с.33). Однак, вимогу позивача щодо погашення заборгованості відповідач залишив без уваги. В зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, станом на 08 липня 2014 року сума заборгованості становить - 34 538,9 доларів США, що закурсом НБУ складає - 407 023,84 грн. та складається з: нарахованої та несплаченої суми основного боргу - 24 296,55 доларів США та нарахованих та несплачених відсотків - 10 242,35 доларів США, що підтверджується наведеними позивачем розрахунками в позовній заяві, перевіреними у судовому засіданні (а.с.32). Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язань, передбачених Кредитним договором, 29 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 34334 (а.с. 20-23). Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Іпотечного договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов»язань Іпотекодавця за договором споживчого кредиту від 29.11.2006 року по поверненню в повному обсязі в порядку та на умовах кредитного договору про надання кредиту в сумі - 75 000 доларів США. Згідно п.1.3-1.5 предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] яка стане власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстром №3-з-2232. Пунктом 2.1.1 Іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем зобов'язань по Кредитному договору іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Згідно п.2.1.2 у разі порушення Іпотекодавцем обов»язків, встановлених цим договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодацем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Частиною 1 ст. 575 та ст. 589 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. При цьому, згідно ст.ст. 11, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, у відповідності до положень ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Таким чином, оскільки в судовому засідання беззаперечно встановлено, що відповідачем порушено умови Кредитного договору, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №11086050000 від 29 листопада 2006 року в сумі 34 538,90 доларів США, що еквівалентно 407 023, 84 грн., а саме на однокімнатну квартиру [ADDRESS] підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. При цьому, роз'яснень наданих у п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розгляд справи проводиться в межах звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. Відтак, позов Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню у заявленій позивачем редакції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі - 3654 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 575, 589, 590, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11, 33, 35, 39, 41 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved