Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов мотивовано тим, що 19.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0605/1107/71-020, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 11000 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.11.2007 року по 17.11.2037 року. В частині надання кредитних коштів ПАТ «Сведбанк» свої зобовязання виконав в повному обсязі. 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору № 0605/1107/71-020 від 19.11.2007 року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором, іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 0605/1107/71-020-Z-1 від 19.11.2007 передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (Леніна) в с. Велика Бакта, Берегівського району, Закарпатської області, загальною площею 51,5 кв. м. в тому числі житлова 37,5 кв.м.. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлялався в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконанні у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у сумі: 240082,15 грн. з яких: 219826,33 грн. тіло кредиту та 20255 грн. відсотки. Вище наведене і стало підставою для звернення до суду, просили суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 240082,15 грн. за кредитним договором № 0605/1107/71-020 від 19.11.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] (Леніна) в с. Велика Бакта, Берегівського району, Закарпатської області, загальною площею 51,5 кв. м. в тому числі житлова 37,5 кв.м. та визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на зазначену квартиру. В судове засідання представник позивача не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, не заперечував, щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст. 76 ЦПК України, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 19.11.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0605/1107/71-020, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 11000 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.11.2007 року по 17.11.2037 року (а.с. 5-11). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вищевказаним вказаним кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (Леніна) в с. Велика Бакта, Берегівського району, Закарпатської області, загальною площею 51,5 кв. м. в тому числі житлова 37,5 кв.м. (а.с.30-33). 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло право вимоги по кредитному договору № 0605/1107/71-020 від 19.11.2007 року. (а.с. 45-52). [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконанні у звязку з чим, станом на 28.07.2015 року за відповідачкою наявна заборгованість у сумі: 240082,15 грн. з яких: 219826,33 грн. тіло кредиту та 20255 грн. відсотки (а.с.36). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, внаслідок укладання вказаних договорів відбулась заміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/іпотекодержателя за вищезазначеними кредитним договором та договором іпотеки. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Однак, всупереч положенням ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, позичальник перестав сплачувати необхідні платежі у встановлені кредитним договором строк. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. На виконання вимог кредитного договору та договору іпотеки позивачем 25.08.2015 року на адресу відповідача було направлено лист, із повідомленням про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язанням та можливим зверненням стягнення на іпотечне майно(а.с.37). Однак, в порушення умов договору іпотеки та вимог чинного законодавства України, на день подачі позовної заяви до суду відповідач не здійснив погашення всієї суми заборгованості у встановлені строки. Відповідно до положень ст.589 ЦК України, ст.7 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено законом. З вимог позову слідує, що позивач просить застосувати спосіб звернення стягнення предмета іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття іпотекодержателем права власності на нього. Так, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Разом із тим ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі). Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Як вбачається із договору іпотеки № 0605/1107/71-020-Z-1 від 19.11.2007 передав, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №9116, останній містить п.12.3.1, у якому передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання. Таким чином, вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі позивачу права власності на вказане майно та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при предявленні позову щодо вимоги про стягнення заборгованості, був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 3601 грн. 23 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved