Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач або ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору від 24 вересня 2012р. на загальну суму 19586,17 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості № б/н від 24 вересня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 12454,62 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом в угоді. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 26 травня 2016 року має перед банком заборгованість у розмірі 19586,17 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом\~6787,72 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом\~3405,52 грн., заборгованість за пенею та комісією6 5158,50 грн., штраф\~4234,43 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та понесені судові витрати у розмірі 1378 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що дійсно отримувала кредит. Намагалась його повертати. Проте, у звязку зі складним матеріальним становищем не має такої можливості. Вважала безпідставними позовні вимоги в частині стягнення комісії та пені, оскільки їх стягнення не передбачено умовами угоди. Просила у задоволенні позову у цій частині відмовити. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода). Вказана угода укладена між сторонами з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобовязань за кредитними договорами №SAMDN40OTC00049131 від 19 червня 2007 року та №NEXRRC11530015 від 20 вересня 2007 року. Відповідно до п.п.1.1.2.,1.2.2. п. 1 Генеральної угоди сторони домовилися, що заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором від 19 червня 2007 року становить 4167,4 грн., а за договором від 20 вересня 2007 року 9167,22 грн. Пунктом 2.1. Генеральної угоди визначено, що Банк надає позичальнику строковий кредит на строк 24 місяці з 24 вересня 2012 року до 30 вересня 2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 12454,62 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Датою останнього погашення заборгованості визначено 30 вересня 2014 року. Підписавши Генеральну угоду, відповідач погодилась, що ця угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нею та Банком кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За\~ ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Так, згідно з п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості позичальником здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця рівними частинами у сумі 623,23 грн. Банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. У свою чергу відповідач свої зобовязання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 26 травня 2016 року має перед Банком заборгованість у розмірі 19586,17 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом\~6787,72 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом\~3405,52 грн., заборгованість за пенею та комісією 5158,50 грн., штраф\~4234,43 грн. Однак, суд частково погоджується з вказаним розрахунком виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пунктом 2.2 Генеральної угоди встановлено, що при порушені позичальником строків погашення заборгованості, передбачених в генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день за зобов'язаннями, строк яких настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 4234,43 грн. У той же час, за умовами генеральної угоди, укладеною між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт не передбачено стягнення з відповідача комісії при порушенні строків погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, оскільки позивач не надав належних доказів на обґрунтування позовної вимоги про стягнення пені та комісії на суму 5158,50 грн., тому суд вважає, що у цій частині позову слід відмовити за їх недоведеністю. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача\~підлягають\~частковому задоволенню в межах заявлених вимог в розмірі 14427,67 грн., з яких: заборгованість за\~кредитом\~6787,72 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом\~3405,52 грн.,\~штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди\~4234,43 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1015,6 грн. судових витрат повязаних зі сплатою судового збору.

Outcome: partial